Malāvija

Malāvija (angļu: Malawi, izrunā: [məˈlɑːwi]), oficiāli Malāvijas Republika (Republic of Malawi), ir valsts Āfrikas dienvidaustrumos. Malāviju no visām pusēm ieskauj citu valstu teritorijas. Tā robežojas ar Tanzāniju ziemeļaustrumos, Mozambiku dienvidos, rietumos un austrumos, un Zambiju ziemeļrietumos. Valsts galvaspilsēta ir Lilongve, lai gan tiesu vara atrodas valsts lielākajā pilsētā Blantairā. Valstī galvenokārt dzīvo bantu valodās runājoši iedzīvotāji. Tās oficiālā valoda ir angļu. Malāvija neatkarību ieguva 1964. gada 6. jūlijā. Līdz tam tā bija pazīstama kā Njasalenda, kas bija Apvienotās Karalistes protektorāts. Vēsture Mūsdienu Malāvijas teritoriju jau senatnē apdzīvoja dažādas bantu tautas. Tās nodarbojās ar zemkopību, lopkopību un vietējo tirdzniecību. Nozīmīga loma reģiona vēsturē bija Malāvijas ezeram, kas veicināja sakarus starp dažādām apdzīvotām vietām. No 15. līdz 18. gadsimtam reģionā pastāvēja Maravi impērija, no kuras nosaukuma vēlāk radies valsts nosaukums Malāvija. Maravi valsts apvienoja vairākas radniecīgas tautas un kontrolēja daļu no tirdzniecības ceļiem Centrālajā un Dienvidaustrumu Āfrikā. 19. gadsimtā Malāvijas teritoriju ietekmēja vergu tirdzniecība, arābu un svahili tirgotāju darbība, kā arī ngoni tautu migrācija no dienvidiem. Šajā laikā reģionā ieradās arī Eiropas misionāri. Īpaši nozīmīga bija skotu pētnieka un misionāra Deivida Livingstona darbība, kurš 1859. gadā sasniedza Malāvijas ezeru. 19. gadsimta beigās teritorija nonāca Lielbritānijas ietekmē. 1891. gadā tika izveidots Britu Centrālāfrikas protektorāts, kas 1907. gadā tika pārdēvēts par Njasalendu. Britu pārvaldes laikā attīstījās plantāciju saimniecība, kristīgās misijas un koloniālā administrācija. 1953. gadā Njasalenda tika iekļauta Rodēzijas un Njasalendas Federācijā kopā ar Dienvidrodēziju un Ziemeļrodēziju. Daudzi vietējie iedzīvotāji federāciju uztvēra kā mēģinājumu nostiprināt balto kolonistu varu, tādēļ pieauga nacionālā kustība. Par neatkarības kustības galveno līderi kļuva Hastingss Banda. 1964. gada 6. jūlijā Njasalenda ieguva neatkarību un pieņēma nosaukumu Malāvija. 1966. gadā valsts kļuva par republiku, un Banda kļuva par prezidentu. Hastingss Banda valdīja autoritāri vairāk nekā trīsdesmit gadus. Viņa laikā Malāvijā pastāvēja vienpartijas sistēma, opozīcija tika ierobežota, bet valsts ārpolitikā Banda uzturēja ciešas attiecības ar Rietumvalstīm un Dienvidāfriku. 1990. gadu sākumā pieauga prasības pēc demokrātiskām reformām. 1993. gadā referendumā iedzīvotāji nobalsoja par daudzpartiju sistēmas ieviešanu. 1994. gadā notika pirmās daudzpartiju vēlēšanas, kurās uzvarēja Bakili Muluzi. Pēc 1994. gada Malāvija attīstījās kā daudzpartiju republika. Valsts turpināja saskarties ar nabadzību, veselības aprūpes problēmām, pārtikas drošības jautājumiem un ekonomisku atkarību no lauksaimniecības. Neraugoties uz grūtībām, Malāvija saglabāja relatīvi mierīgu politisko attīstību salīdzinājumā ar vairākām citām reģiona valstīm. Ekonomika Malāvija ir viena no pasaules vismazāk attīstītajām valstīm. Ekonomika lielā mērā balstās uz lauksaimniecību. 2015. gadā lauksaimniecība veidoja 29,49% no valsts IKP. Galvenā eksportprece ir tabaka, kas veido 55% no valsts eksporta. Valsts eksportē arī urānu, cukuru, tēju un kafiju. Vislielākais tirdzniecības partneris ir Eiropas Savienība uz kuru aiziet 50% no valsts eksportiem. Citi tās tirdzniecības partneri ir Zambija, Zimbabve, Dienvidāfrika un ASV. Malāvijas ekonomika lielā mērā ir atkarīga no ārvalstu atbalsta, lai gan šī nepieciešamība kopš 2000. gada ir samazinājusies. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Malāvija. Encyclopædia Britannica raksts (angliski) Brockhaus Enzyklopädie raksts (vāciski) Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski) Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski) Encyclopædia Universalis raksts (franciski) Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski) Enciklopēdijas Krugosvet raksts (krieviski)