מבצר סטריש

מבצר סטריש (בצרפתית: Ouvrage de Sœtrich) הוא מבצר גדול שנבנה כחלק מקו מאז'ינו, על גבולה של צרפת עם מדינת לוקסמבורג. במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה במלחמת העולם השנייה פלשו הגרמנים לצרפת דרך בלגיה ועקפו את רובו של קו מאז'ינו. מבצר סטריש לא השתתף במערכה זו וביוני 1940 נאלצו לוחמיו להיכנע עם כניעת צרפת. בתקופת המלחמה הקרה הועבר המבצר לרשות נאט"ו, שופץ ושימש כמפקדה. כיום המבצר אינו בשימוש אך נמצא עדיין בבעלות צבא צרפת. ב-1997 ערם הצבא ערימות עפר על הכניסות של המבצר כדי למנוע ממבקרים להיכנס אליו. רקע הדוקטרינה הצבאית שעמדה מאחורי בניית קו מאז'ינו הייתה של הגנה סטטית. גישה זו התקיימה בצרפת עוד מהמאה ה-17 כשסבסטיאן דה וובאן בנה את ביצורי וובאן. צרפת המשיכה לדבוק בדוקטרינה זו גם בשלהי המאה ה-19, ובעקבות התבוסה במלחמת צרפת–פרוסיה הקימה בכל גבולותיה את מערכת הביצורים סרה דה ריבייר. על אף שמבצרים אלו היו כבר מיושנים במלחמת העולם הראשונה, הם לקחו חלק במערכה זו וחלקם אף נהרס כליל מאש ארטילריה גרמנית כבדה. ב-1920, לאחר המלחמה, המשיכו הצרפתים לדבוק בדוקטרינת ההגנה הסטטית כשתכננו את קו מאז'ינו. התכנון הובל על ידי "ועדת ארגון האזורים המבוצרים" (CORF) (צר'), ומבצר סטריש היה אחד ממבצרי הקו שתוכננו על ידי הוועדה. עקרונות בניית מבצרי קו מאז'ינו מבצרי הקו נבנו לרוב לפי עקרונות שהתוותה ועדת CORF והם כללו: קיבוץ מבצרים לסקטורים מרחקים בין המבצרים המאפשרים הגנה הדדית בירי ארטילרי עמדות חיל רגלים בין המבצרים המרכזיים בנייה תת-קרקעית מרחק בין הכניסה למבצר והאזור המנהלי לאזור המבצעי כדי למנוע חדירת אויב לאזור המבצעי חלוקה לבלוקים כשכל בלוק כלל שילוב של תותחים, מקלעים ותצפיות (בהתאם להגדרתו כבלוק ארטילריה, רגלים או משולב) מקום המבצר המבצר נבנה בסמוך לעיירות אטאנז'-גרנד (צר') וסטריש (צר') (ממנה קיבל את שמו) שבמחוז מוזל, חבל גראנד אסט. המבצר היה חלק מסקטור מבצרי טיונוויל (צר') שהגן על טיונוויל ובירת מחוז מוזל, מץ. המבצר קיבל את המספר A11 ובהתאם לדיסציפלינה בה נבנה קו מאז'ינו קיבל הגנה ארטילרית ממבצרים בסביבתו כמו מבצר אימרהוף A10, מבצר בואה-קאר A12, מבצר רושונווילה A8,מבצר מולבאנז' A9 ומבצר קובנבוש A13. בסביבת המבצר נבנו מספר מצדיות לחיל רגלים להגן על המרווחים בין המבצרים הגדולים. מבנה המבצר כמו רבים ממבצרי קו מאז'ינו נחלק מבצר מולבאנז' לשלושה חלקים: שערי הכניסה שנבנו בחלקו הדרום מערבי של המבצר. שערים אלו נחלקו לכניסת החיילים וכניסת התחמושת. הגישה לשער התחמושת כללה רחבת משאיות ומסילת רכבת צרה (טרזינה) להכנסת התחמושת לתוככי המבצר. שערים אלו הוגנו במספר אמצעים: שער כניסת החיילים הוגן על ידי עמדה מבוצרת למקלע כפול, עמדה מבוצרת לתותח נ"ט 47 מ"מ וצריח משולב למקלע ותצפית. שער כניסת תחמושת הוגן על ידי עמדה מבוצרת למקלע כפול, עמדה מבוצרת לתותח נ"ט 47 מ"מ ושני צריחים משולבים למקלע ותצפית. מערכות השירות נבנו במנהרות בעומק של 30 מטר מתחת לפני הקרקע. מעליות רגילות ומשא הובילו את החיילים והציוד מהכניסות לחלקו העמוק של המבצר. מסילות הרכבת נבנו כך שניתן היה להוביל קרונות למעלית המשא ולהוריד אותן למנהרות ולמחסני התחמושת. מערך השירות התת-קרקעי כלל מגורי חיילים וקצינים, מטבח, מחסן מזון, שירותים, מרפאה, מכלי מים וסולר, מתקני אוורור וסינון אוויר, מחסני תחמושת (אחד מרכזי שנקרא M1 ומספר מחסנים בקרבת הבלוקים שנקראו M2) ותחנת כוח של ארבעה גנרטורים. לכל אורך המנהרות הותקנו מסילות ברזל. בלוקי הלחימה כללו שישה בלוקים כשמעל כל אחד מהם נבנו צריחי פלדה עבור תצפיתנים וכלי הנשק: בלוק 1 היה בלוק רגלים שכלל צריח מקלע מדגם 1935 (צר'), צריח למקלע כפול מדגם 1930 (צר') וצריח משולב למקלע ולתצפיתן דגם 1930 (צר'). בלוק 2 היה גם הוא בלוק רגלים שכלל צריח מקלע מדגם 1935, צריח תצפית (צר') וצריח משולב למקלע ולתצפיתן דגם 1930. בלוק 3 היה בלוק משולב לארטילריה ורגלים וכלל עמדה מבוצרת למקלע כפול, עמדה מבוצרת לתותח נ"ט 47 מ"מ, עמדה מבוצרת למקלע כפול, שתי עמדות מבצרות למרגמות 81 מ"מ דגם 1932 (צר') ושני צריחים משולבים למקלע ותצפית. בלוק 4 היה בלוק ארטילריה שכלל צריח מדגם 1932 לתותח 135 מ"מ (צר') וצריח משולב למקלע ולתצפיתן. בלוק 5 היה בלוק ארטילריה שכלל צריח מדגפ 1932 לתותחי 75 מ"מ (צר') וצריח משולב למקלע ולתצפיתן. בלוק 6 היה בלוק ארטילריה שכלל צריח לתותחי 75 מ"מ, צריח משולב למקלע ולתצפיתן וצריח לרומה רימונים (צר'). ההיסטוריה של המבצר בניית המבצר המבצר נבנה בשנים 1930–1935 ועם סיומו הוא אוכלס על ידי 20 קצינים וכ-580 חוגרים מרגימנט הרגלים ה-168 (צר') ומרגימנט הארטילריה ה-151 (צר'). מלחמת העולם השנייה במהלך הפלישה של גרמניה לצרפת, במאי ויוני 1940, ספג המבצר אש ארטילרית של תותחים גרמניים אך לא נערך במקום קרב משמעותי. בסופו של דבר, במסגרת חתימת ממשלת צרפת על הסכם שביתת הנשק בין גרמניה הנאצית וצרפת בשלהי יוני, נאלצו החיילים הצרפתים במבצר להיכנע וללכת לשבי. לאחר המלחמה לאחר שחרור צרפת וסיום המלחמה נמצא שבתקופה בה היה המבצר תחת כיבוש גרמני הייתה הפגיעה בו מינימלית ורוב הציוד היה במצב תקין. בתקופת המלחמה הקרה חששה צרפת ממתקפה של חברות ברית ורשה על מדינות מערב אירופה לכן הפכה רבים ממבצרי קו מאז'ינו למחנות צבא ולעמדות תותחים. גם מבצר סטריש נכלל בתוכנית זו ושופץ, למעט בלוקים 5 ו-6 מהם פורקו התותחים ב-1953. ב-1960 נמסר המבצר לארגון נאט"ו כמרכז פיקוד ובקרה. במסגרת הכוונה להעבירו לשימוש נאט"ו השקיעה ממשלת צרפת 54 מיליון פרנקים כדי להשמיש אותו כשבעיקר שוקמו הכניסות ומערכות השירותים התת-קרקעיות על חשבון בלוקי הלחימה. לאחר פיתוח הנשק הגרעיני בצרפת ירד החשש ממתקפה מהמזרח ולאור עלויות תיחזוק המבצרים החל צבא צרפת למכור את המבצרים בשוק הפרטי. ברוב המקרים היו הרוכשים איכרים שרצו לעבד את האדמות שמעל המבצר. במספר מקרים היו אלו עמותות שימור מורשת שרכשו את הזכויות על מבצרים ושיפצו אותם לטובת ביקורים של הציבור. את מבצר סטריש שמר צבא צרפת ברשותו אך תקופה ארוכה התאפשר לחובבי היסטוריה להיכנס אליו. ב-1997 ערם הצבא עפר על הכניסות למבצר כדי למנוע כניסת אזרחים אל פנים המבצר אולם אתרים באינטרנט מדווחים שעדיין ניתן להיכנס. הבלוקים עצמם מוקפים ביער סבוך שמקשה לזהות את המבנים העל קרקעיים. לקריאה נוספת קישורים חיצוניים מבצר סטריש, באתר alsacemaginot.com (בצרפתית) מבצר סטריש, באתר lignemaginot.com (בצרפתית) מבצר סטריש, באתר mablehome.com (בארכיון) (בצרפתית) מבצר סטריש, באתר wikimaginot.eu מבצר סטריש, באתר la-ligne-maginot.com מבצר סטריש, באתר fr.aroundus.com מבצר סטריש, באתר עיתון republicain-lorrain.fr סיור במעמקי מבצר סטריש, סרטון באתר יוטיוב, 2019 משלחת מחקר במבצר סטריש, סרטון באתר יוטיוב, 2022 ביאורים הערות שוליים