בית הכנסת בנאנסי

בית הכנסת של נאנסי (בצרפתית: Synagogue de Nancy) הוא בית כנסת הממוקם בשדרות ז'ופר בנאנסי שבצרפת. בית הכנסת נבנה בשנים 1787–1788 על פי תוכניותיו של האדריכל אוגוסטן־שארל פירו (Augustin-Charles Piroux), ונחנך ב־11 ביוני 1790. בשדרות ז'ופר 19 שוכן המרכז הקהילתי היהודי, בבניין מודרני בעל צורה קובייתית, ובו פועלים מספר ארגונים יהודיים ובהם איגוד הסטודנטים היהודים של צרפת (UEJF), ויצו ובני ברית. בעת הקמתו נבנה בית הכנסת באזור ביצתי, והגישה אליו הייתה דרך מעבר צדדי מרוחק מן הרחובות הראשיים. בעקבות התפתחותה העירונית של נאנסי במאות ה־19 וה־20, הוא ממוקם נכון למאה העשרים במרכז העיר. בית הכנסת הורחב בשנים 1841 ו־1861. החזית הנוכחית, שתוכננה בידי האדריכל אלפרד תומא, נוספה בשנת 1935 עם סלילת שדרות ז'ופר. בית הכנסת של נאנסי נחשב לבית הכנסת נחשב לאחד משני בתי הכנסת העתיקים בצרפת שעדיין משמשים לתפילה סדירה, לאחר בית הכנסת של לונוויל, שנחנך בשנת 1786 על פי תוכניותיו של אותו אדריכל. ב־11 ביולי 1984 נרשם המבנה ברשימת המונומנטים ההיסטוריים של צרפת. היסטוריה ראשיתה של הקהילה היהודית בנאנסי בימי הביניים. בסביבות שנת 1470 חיו בעיר כעשר משפחות יהודיות, אך הן גורשו בשנת 1477. במהלך המאה ה־16 שבו להתגורר בעיר מספר משפחות יהודיות. בשנת 1721 הכיר צו של דוכס לורן באופן רשמי בקהילה היהודית של נאנסי והתיר לארבע משפחות יהודיות להתיישב בעיר. בשנת 1745 הוקם בית התפילה הראשון בעיר. כאשר בעיר היו כ־8 משפחות בלבד. האדריכלים שהיו אחראים לבנית בית הכנסת הם: אוגוסטין-צ'ארלס פירו (1749 - 1805) ותומאס אלפרד (צר'). בית הכנסת הנוכחי הוקם בשנת 1788 ונחנך ב־11 ביוני 1790. הוא הורחב בשנת 1841 ובשנת 1861. האדריכל אלפרד תומאס, היה אחראי על עיצוב חזית הכניסה לבית הכנסת. החזית, המפוארת מתוארכת לשנת 1935. חזית הבניין גדולה יותר ממידות חזית הבניין הישן, החזית מעניקה לבית הכנסת מראה מהודר. בשנת 1832 מונה ברוך גוגנהיים, רבה של פאלסבור, לעמוד בראש הקהילה היהודית של נאנסי. לאחר פטירתו מונה הרב הראשי שלמה אולמן, שכיהן בתפקיד בין השנים 1843–1854. יהודי נאנסי היו מעורבים בפיתוח התעשייה המקומית והקימו מפעלי טווייה, אריגה, ייצור נעליים ורקמה, וכן בתי מסחר גדולים ברחוב סן־ז'אן. הרובע היהודי ההיסטורי שכן בסמוך לבית הכנסת, באזור שבו נמצא מרכז הקניות סן־סבסטיאן, בין רחוב הרב הראשי הגנאואר לבין רחוב הגשרים (Rue des Ponts). ב־19 ביולי 1942 הצליחו שבעה שוטרים מתחנת המשטרה המרכזית של נאנסי לסייע בהצלת כ־300 יהודים במהלך המצוד שערכו הנאצים בעיר. לאחר מלחמת העולם השנייה נבנה מחדש עוגב בית הכנסת בשנת 1948 בידי בונה העוגבים רטינגר (Roethinger). בשנת 2017 חודשה פעילות מקהלת בית הכנסת. בין התאריכים 19–28 ביוני 1987 חגגו בנאנסי, 200 שנה להקמת בית הכנסת. בין השנים 2007–2008 הוקף בית הכנסת מטעמי ביטחון בגדר מתכת בגובה של שלושה מטרים, כך שבית הכנסת מוסתר מעיני הנוסעים בשדרות ג'ופר. בשנת 2010 מנתה הקהילה היהודית בנאנסי כ־450 משפחות. החל משנת 2020 רב העיר, המחוז וחזן הקהילה הוא הרב שמואל שפירו. המבנה בית הכנסת נבנה בסגנון הנאו-ביזנטי, ובו שלוש דלתות חצי עגולות ללא פורטלים. במרכז החזית נמצאת רוזטה המוקפת בכיתוב בצרפתית "ואהבת לרעך כמוך". מתחת לרוזטה, ישנם שלושה חלונות חצי עגולים. חזית הבניין מעוטרת גם בתבליטים עם מוטיבים גאומטריים. הגמלון העליון שבחזית מְעוּטָר בלוחות הברית מגולפים. בשנת 1948 האורגן של בית הכנסת שופץ על ידי בונה העוגבים אדמונד אלכסנדר רוטינגר. ב־11 ביולי 1984 הוכר בית הכנסת כנכס ואתר לאומית היסטורי של צרפת. רחוב הגשרים 55 בכתובת רחוב הגשרים 55 (55 rue des Ponts) שכן בעבר בית הכנסת של יהודים יוצאי פולין שלא השתייך לקונסיסטוריה היהודית. לקראת סוף המאה ה-20 שוכנה במבנה האגודה התרבותית היהודית של נאנסי. קישורים חיצוניים בית הכנסת העתיק בנאנסי, כפי שנצפה ב-Google Street View בית הכנסת בנאנסי, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי" יהודי נאנסי, כתב פרופסור Christian PFISTER (בצרפתית) בניית חזית בית הכנסת בשנת 1935 (בצרפתית) לוסיין לזר, סיפורם של שוטרי משטרת נאנסי שהצילו את יהודי נאנסי ורכושם בשואה (בצרפתית) הערות שוליים