Nemenčinės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia

Nemenčinės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia – bažnyčia Nemenčinėje, miesto centrinėje dalyje. Pamaldos laikomos lenkų ir lietuvių kalbomis. Parapijai priklauso Antavilių Šv. Šeimos koplyčia. Istorija 1387 m. Ldk Jogailos įsakymu pastatyta Nemenčinės bažnyčia – viena pirmųjų Lietuvoje bažnyčių (jos vieta nenustatyta), įsteigta parapija. Bažnyčiai turtų paskyrė Ldk Vytautas Didysis. Privilegijai dingus, ji patvirtinta 1525 m. Nemenčinės bažnyčia XVI a. viduryje buvo gana turtinga. Jai priklausiusioje žemėje buvo 81 valstiečių sodyba. Maskvos kariuomenė bažnyčią 1655 m. sunaikino, iki 1680 m. atstatyta. Per Šiaurės karą (iki 1706 m.) bažnyčia sudeginta, po 1712 m. atstatyta. 1775 m. įkurta Šv. Rožančiaus brolija. XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Nemenčinėje 1774–1790 m. klebonavo poetas Adomas Naruševičius, vėliau Lucko vyskupas. Nemenčinės žemės 1803 m. paskirtos Vilniaus universitetui, kuris klebonui mokėjo atlyginimą. 1807–1824 m. Nemenčinėje klebonavo gamtininkas, Vilniaus universiteto profesorius Stanislovas Bonifacas Jundzilas (1761–1847), 1824–1840 m. – Florijonas Bobrovskis, 1882 m. Vilniuje išleisto lenkų-lotynų kalbų žodyno autorius. 1848–1855 m. vietoje 1842 m. sudegusios pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Statyba rūpinosi 1851–1857 m. klebonavęs Antanas Kitkevičius-Kikutis (1805–1857), kuris ir palaidotas Nemenčinėje. Bažnyčią 1855 m. rugsėjo 20 d. konsekravo vyskupas Vaclovas Žilinskis. Ne visi Nemenčinės parapijos kaimų gyventojai 1849 m. kalbėjo lietuviškai. XIX a. pamaldos laikytos ir pamokslai sakyti tik lenkų kalba. 1892–1895 m. Nemenčinėje vikaravęs Mykolas Masiulis bažnyčioje pradėjo vartoti lietuvių kalbą. Jį iškėlus, parapija toliau lenkinta. XX a. pradžioje dar buvo 20 lietuviškai kalbančių parapijos kaimų. Lietuvių kalba bažnyčioje pradėta vartoti 1939 m., atgavus Vilniaus kraštą. Bažnyčia 1947 m. apdegė. 1950 m. suremontuota. Architektūra Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora – akmenų mūro. Šventoriuje stūkso Parčevskių koplyčia, kurioje palaidotas bažnyčios fundatorius Aleksandras Parčevskis. Galerija Šaltiniai Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. „Lietuvos katalikų bažnyčios“ (žinynas). – Vilnius, „Pradai“, 1993. ISBN 9986-405-05-X // psl. 536–537 Nuorodos Parapijos informacija Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2016-06-12 iš Wayback Machine projekto.