Baisogalos Švč. Trejybės bažnyčia

Baisogalos Švč. Trejybės bažnyčia – bažnyčia, stovinti Baisogalos miestelyje, dešiniajame Kiršino (dešinysis Nevėžio intakas) krante. Istoristinė, turi neoromaninio stiliaus, neogotikos, neorenesanso architektūros bruožų. Istorija Ldk Žygimantas Augustas 1539 m. paskelbė dokumentą apie Baisogalos parapijos steigimą, bažnyčiai dovanojo 50 valakų žemės. Manoma, kad prieš tai buvo koplyčia be kunigo. Antroji medinė bažnyčia (kryžiaus plano) pašventina 1637 m., sudegė 1774 m. Ją atstojo laikina pastogė ant sudegusios bažnyčios pamatų. Bažnyčia 1781 m. atstatyta ir pašventinta. 1795 m. įkurta altarija. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Januškonių ir Piepalių kaimai. Rusijos imperijos vidaus reikalų ministras 1877 m. leido Baisogalos dvaro savininkui Vladui Komarui statyti naują mūrinę bažnyčią (jos sąmatinė vartė 28 653 rublių). Ji 1882 m. pastatyta ir Žemaičių vyskupo Mečislovo Paliulionio konsekruota. Architektūra Bažnyčia istoristinė, (turi neoromaninio stiliaus, neogotikos, neorenesanso architektūros bruožų), su priestatais, vienabokštė. Fasadų kampuose stiebiasi bokšteliai. Šventorius apjuostas aukšta akmenų ir plytų mūro tvora. Šaltiniai Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. „Lietuvos katalikų bažnyčios“ (žinynas). – Vilnius, „Pradai“, 1993. ISBN 9986-405-05-X // psl. 157–158 Nuorodos Vyskupijos informacija Apie parapiją Archyvuota kopija 2008-12-16 iš Wayback Machine projekto. Baisogalos Švč. Trejybės bažnyčia