Kalveliai

Kalveliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio 101 Vilnius–Šumskas ir geležinkelio Vilnius-Minskas, 29 km į rytus nuo Vilniaus, 3 km nuo sienos su Baltarusija. Seniūnijos centras, 4 seniūnaitijos (Kalvelių, Margių, Plačioji, Žaliašilio). Veikia Kenos geležinkelio stotis, Kalvelių Dievo Gailestingumo bažnyčia, 2 gimnazijos („Aušros“ ir S. Moniuškos gimnazijos), biblioteka, žuvininkystės bendrovė „Akvilegija“, sporto klubas „Ave.Ko”. Prie Kalvelių yra Margių žuvivaisos tvenkiniai, į pietryčius nuo kaimo – Margių durpynas. Etimologija Vietovardis kildinamas nuo asmenvardžio Kalvẽlis, nors gali būti ir iš bendrinės kalbos žodžio kalvẽlis (nuo kálvis – „kas verčiasi metalo kalimo amatu“). Kalvystės etimologija atspindėta ir Kalvelių herbe. Remiantis istoriniais šaltiniais, kadaise čia gyveno kalviai, kalę metalinius kryžius bažnyčioms, koplyčioms, kapinėms. Iki 1967 m. oficialus kaimo pavadinimas buvo Kovalčiukai. Istorija Kalveliai pradėjo kurtis XIX a. pabaigoje, kaimas buvo Vilniaus apskrityje. 1897 m. kaime jau buvo 6 parduotuvės. Nuo 1957 m. veikė durpių fabrikas. 1950–1992 m. apylinkės centras, Kenos kolūkio centrinė gyvenvietė. 1950 m. įsteigta biblioteka, 1959 m. vaikų darželis, kultūros namai, 1984 m. ambulatorija. 1991 m. įsteigtas Vilniaus teritorinės muitinės Kenos geležinkelio postas. 1921 m. įsteigta pradžios mokykla, nuo 1939 m. šešių skyrių mokykla, dalykai buvo dėstomi ir lietuvių kalba. Nuo 1945 m. progimnazija, nuo 1947 m. dalykai buvo dėstomi rusų kalba, 1951 m. atkurtos klasės lenkų dėstomąja kalba, nuo 1966 m. dešimtmetė, nuo 2000 m. Kalvelių Stanislavo Moniuškos vidurinė mokykla dėstomąja lenkų kalba. Yra ir Kalvelių „Aušros“ gimnazija dėstomąja lietuvių kalba. 2022 m. spalio 28 d. Lietuvos Respublikos Prezidento Gitano Nausėdos dekretu Nr. 1K-1153 buvo patvirtintas Kalvelių herbas. Gyventojai Šaltiniai Kalveliai. Mūsų Lietuva, T. 1. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964. – 201 psl.