Kurtuvėnų kapinių Šv. Kryžiaus koplyčia

Kurtuvėnų kapinių Šv. Kryžiaus koplyčia, dar žinoma kaip Kurtuvėnų piliakalnio koplyčia – koplyčia, stovinti Šiaulių rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų miestelio senosiose kapinėse, už 300 m į pietvakarius nuo Kurtuvėnų bažnyčios. Dalis senųjų kapinių įsikūrusi ant Kurtuvėnų piliakalnio. Medinė koplyčia stūkso medžiais apaugusio piliakalnio viršuje, ten esančios aikštelės viduryje, supama antkapinių kryžių ir paminklų. Iš gatvės, šiauriniame šlaite link jos įrengti laiptai. Koplyčia duris šv. Mišioms atveria vos tris kartus per metus – per Motinos dieną, per Tėvo dieną ir Visų šventųjų vakarą. Lapkričio 1-ąją po šv. Mišių nuo koplyčios rengiama tradicinė procesija po senąsias Kurtuvėnų kapines. Procesijos dalyviai, nešini žibintais, žvakėmis, giedodami senąsias giesmes, kartu su parapijos klebonu apeina kapines, pagerbia mirusiuosius. 2026 m. senųjų kapinių komplekso koplyčia buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą, suteiktas regioninio reikšmingumo statusas. Istorija XV a. pabaigoje – XVIII a. ant piliakalnio stovėjo bažnyčia. Nėra tiksliai žinoma pirmojo Kurtuvėnų dvarininko Mikalojaus Jaugėlavičiaus funduotos bažnyčios vieta. Tradiciškai manoma, kad ji stovėjo ant Kurtuvėnų piliakalnio, dabartinių kapinių pietinėje pusėje, kur šiandien yra koplyčia. Kurtuvėnuose atidarius mūrinę bažnyčią, medinė ant piliakalnio sunyko. 1880 m. klebono Bonaventūro Čižo rūpesčiu jos vietoje išaugo koplyčia, išlikusi iki mūsų dienų. Senąją bažnyčią mena kalvio darbo metalinis kryžius ir priešais koplyčią gulintis dubenuotas akmuo, naudotas švęstam vandeniui laikyti. 2009 m. rugsėjo mėn. akmuo buvo pavogtas. Vykdant piliakalnio aplinkos tyrimus, 1998 m. rytinėje jo papėdėje aptiktas akmenų grindinys. Manoma, kad tai buvo kelias į bažnyčią, o vėliau ir į kapines. Architektūra Medinė koplyčia stovi ant Kurtuvėnų piliakalnio įsikūrusiose senosiose kapinėse. Jose išlikę vertingų mažosios architektūros statinių ir vaizduojamojo meno formų. Koplyčia yra liaudies architektūros statinys. Praeityje vykdytų senojo pastato remontų metu padaryta kai kurių pakeitimų. Remontai vyko 1923, 1947, 1956-1957 ir 1989-1991 m., paskutinį remontą atliko vietos meistras Zigmas Gricius. Koplyčia simetrinė, stačiakampio plano, halinė, vienos navos, su trisiene apside. Dengta daugiašlaičiu stogu, virš kurio iškeltas geležinis ornamentuotas kryžius. Jis datuojamas XIX a. 9 dešimtmečiu, 2025 m. duomenimis, buvo be kryžmos. Pastatą laiko pamatas su akmenų mūro cokoliu. Sienos sudėtos iš medinių rąstų, kampuose sujungtų į kertes. Įrengta medinė sijinė perdanga. Lubos iš medinių lentų. Buvusios autentiškos lubos pakeistos 1989-1991 m. remonto metu. Fasadai apkalti horizontaliomis medinėmis lentomis, kertės – vertikaliomis lentomis. iki 1956-1957 m. remonto fasadų apkalimas buvo vertikalių lentų su lentjuostėmis, be kerčių apkalimo. Langų ir įėjimo durų angos įrengtos su arkinėmis segmentinėmis sąramomis. Iki 1956-1957 m. remonto darbų visos angos buvo stačiakampės. Langų skaidymas nežymiai pakitęs. Įėjimas įrengtas šiaurės vakarų fasade. Įstatytos dvivėrės, dvisluoksnės įėjimo durys su segmento formos viršutine dalimi, iš išorės apkaltos dekoratyvine „eglute“, sutvirtintos metaliniais apkaustais ir vyriais. Koplyčioje 1880-1964 m. ir 1991-1997 m. ant sienos konsolės stovėjo skulptūra „Nukryžiuotasis su vynmedžiu“. Pastaraisiais metais ant vidinių sienų sukabinti kryžiai – senųjų kalvių meno kūriniai. Eksponuojama 19 kaltinių ir lietinių metalinių kryžių, kurie čia perkelti iš kapinių. Koplyčioje stovi staliaus darbo klausykla, atkelta iš Kurtuvėnų bažnyčios. Ji datuojama XVIII a. pab.-XIX a. I puse, dažyta, apie 173 cm dydžio. Koplyčios priklausinys - vandeninė švęstam vandeniui. Tai granitinis akmuo su dubeniu: XIX a. II pusės, 19-21 cm aukščio, 54,5 cm skersmens. 2025 m. duomenimis, akmuo gulėjo lauke prie įėjimo. Šaltiniai