Vadaktėlių šv. Jono Nepomuko bažnyčia

Vadaktėlių šv. Jono Nepomuko bažnyčia – bažnyčia, stovinti Vadaktėlių kaime, 7 km į pietus nuo Naujamiesčio, dešiniajame Nevėžio krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 31056. Turi neogotikos ir liaudies architektūros bruožų. Istorija Dokumentuose minima 1773 m. remontuota Vadaktėlių koplyčia. Manoma, jog jos fundatorius buvo Kuršo kunigaikštis Petras Bironas. Centrinis bažnyčios altorius padarytas 1773–1880 m. Vadaktėlių dvaro savininkai Izabelė ir Ivonas Kopanskiai koplyčią 1880 m. suremontavo. Ją 1881 m. gegužės 17 d. konsekravo pavyskupis Aleksandras Beresnevičius. Izabelė Kopanskienė bažnyčiai dovanojo 8,5 dešimtinės žemės, skyrė 160 rublių per metus, prievolių. 1902–1905 m. Vadaktėlių kuratas buvo kunigas Juozas Tumas-Vaižgantas. Kunigo Aleksandro Garnevičiaus rūpesčiu 1910 m. bažnyčiai pristatyti bokštai, ji suremontuota. 1930 m. įsteigta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Gediminas Ignas Blynas (1917–1981) suremontavo bažnyčią, subūrė parapijos chorą, rūpinosi vaikų katekizacija. 1956 m. iš Sibiro tremties grįžęs klebonas Alfonsas Kadžius pats išdažė bažnyčią. Architektūra Bažnyčia turi neogotikos (bokštuose) ir liaudies architektūros bruožų, stačiakampio plano, su trisiene apside, dvibokštė, su bokšteliu. Vienanavė. Šventorius apsodintas gyvatvore. Jame yra kapinės. Interjere yra 1725 m. nuliedintas varpas, ir XVIII a. pabaigoje tapytas kunigaikščio P. Birono portretas, ir to paties šimtmečio krikštykla, dvi drožėjo V. Svirskio skulptūros – „Šventas Petras“ ir „Šventas Povilas“. Šaltiniai Nuorodos Vyskupijos informacija Vadaktėlių parapija Archyvuota kopija 2008-05-05 iš Wayback Machine projekto. Vadaktėlių bažnyčią saugos valstybė, Panevėžio balsas, 2007.02.06 Archyvuota kopija 2016-04-06 iš Wayback Machine projekto.