Želvos šv. Ignaco Lojolos bažnyčia

Želvos šv. Ignaco Lojolos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Želvos miestelyje, dešiniajame Želvos upelio krante. Pastatyta 1892 m. kunigo Antano Stapulionio ir parapijiečių rūpesčiu. Savo forma primena gyvenamąjį namą. Istorija Želva 1586 m. dovanota Vilniaus universitetui (jėzuitams). 1753 m. jėzuitai pastatė bažnyčią, kuri 1755 m. sudegė. Bažnyčios metrikų knygos buvo išlikusios nuo 1778 m. 1849 m. Želva prijungta prie Žemaičių, 1926 m. – prie Kaišiadorių vyskupijų. 1881 m. bažnyčia sudegė. Atstatyta ir jau baigiama įrengti bažnyčia 1887 m. vėl sudegė. Kunigas Antanas Stapulionis su parapijiečiais 1892 m. pastatė dabartinę medinę. Senosios bažnyčios medžiaga buvo parduota Žemaitkiemio katalikams. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai. 1909–1914 veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Apie 1922 m. įsteigta parapija. 1932 m. klebonas Stanislovas Švėgžda bažnyčią perdažė. Klebonas Pranas Cibulskas 1949 m. areštuotas ir ištremtas, po 10 metų grįžo į Lietuvą neįgalus. 1953–1954 m. kunigas Jonas Mintaučkis su parapijiečiais ją atnaujino. Nuo 1968 m. iki mirties klebonavo Jonas Tomkus (1924–1989; palaidotas šventoriuje). Architektūra Bažnyčia savo forma primena gyvenamąjį namą, su 2 bokšteliais (vienas fasade, kitas ant apsidės stogo). Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Prieš bažnyčią stovi akmenų mūro klasicistinė varpinė su aukštu kryžiumi. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra kapinės. Želvos parapijos klebonas aptarnauja gretimame kaime esančią Skuolių koplyčią. Galerija Šaltiniai Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. „Lietuvos katalikų bažnyčios“ (žinynas). – Vilnius, „Pradai“, 1993. ISBN 9986-405-05-X // psl. 59 Nuorodos Vyskupijos informacija