Alizavos šv. Jono Krikštytojo bažnyčia

Alizavos šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – bažnyčia, stovinti Alizavos miestelyje, prie Vabalninko–Pandėlio kelio, dešiniajame Pyvesos krante. Istoristinė, turi baroko ir neogotikos bruožų. Istorija Maždaug už 15 km į šiaurę nuo Kupiškio, prie Pyvesos upelio ištakų, glūdėjo Pakapės kaimelis (iki XVIII a. vietovė vadinta Pakape, kadangi čia buvo tik kapai ir smuklė), priklausęs Zasinyčių dvarui, kurį 1774 m. įsigijo Ukmergės pavieto maršalka Antanas Koscialkovskis. 1794 m. lapkričio 7 d. Pakapėje naujasis dvaro savininkas pastatė medinę bažnytėlę ir bažnytkaimį pavadino savo sūnaus Aloyzo vardu – Alizava. Kapelionas kunigas J. Pileckis buvo sumanęs pastatyti naują bažnyčią ir jau ruošė medžiagas, tačiau 1852 m. buvo iškeltas. 1853 m. paskirtas filialistas kunigas Jonas Bžestovičius, kuris Alizavos administratoriumi buvo 6 metus. Iki 1856 m. su vietos gyventojų ir koliatoriaus Igno Koscialkausko pagalba pastatė dabartinę erdvesnę ir gražesnę su dviem bokštais bažnyčią. Pirmasis Alizavos bažnyčios inventoriaus sąrašas surašytas 1868 m. vasario 6 d., kai kunigas Ferdinandas Ūselis perėmė bažnyčios valdymą iš kunigo Antano Skabliausko. Kunigas Ferdinandas Ūselis 1872 m. pastatė naują kleboniją, perstatė ūkinius trobesius, užveisė vaismedžių sodą (125 obelys, 14 kriaušių ir 30 slyvų), pastaė varpinę, šventorių aptvėrė mūrine tvora, pastatė Kryžiaus kelio koplytėles. 1890–1896 m. klebonavo filialistas kunigas Seklinskis, pasižymėjo kova prieš girtuoklystę ir girtavimo vietas. 1896 m. kunigavo kunigas Motiejus Gulbinas. 1900 m. patvirtintas bažnyčios rekonstrukcijos projektas, pastatyti bokštai. 1905 m. padidintos kapinės. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta. 1909–1921 m. kunigavo Kazimieras Mockus. Jo rūpesčiu bažnyčia suremontuota. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kuratas kunigas Felicijonas Lialis (1923–1927 m.) nupirko varpą, suremontavo ūkinius pastatus. Nuo 1927 m. kunigavo K. Šimašis – bažnyčią ir varpinę apdengė cinkuota skarda, ūkio pastatus uždengė naujais šiaudais, atnaujino bažnytinius drabužius. Nuo 1931 m. pareigas perėmė kunigas Vincas Žvagždys – bažnyčioje įtaisė naujus suolus, kapinių mūro tvorai uždėtas naujas cementinis stogas. Nuo 1936 m. kunigas J. Savukaitis pertvarkė altorius, 1938 m. įsteigė knygynėlį, nupirko 2 statulas, jaunimo reikalams perdavė pusę špitolės namo. 1941–1942 m. šalčiai sunaikino užveistą sodą. 2018 m. bažnyčia atnaujinta, perdažyta. 2023 m. įtraukta į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą. Architektūra Bažnyčia istoristinė, turi baroko, neogotikos bruožų, stačiakampio plano, su 2 fasado bokštais. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi varpinė. Vargonai Vargonai datuojami remiantis tuo, kad dabartinė bažnyčia buvo pastatyta 1853–1856 m. Griežykla yra kairėje vargonų pusėje. Dumplės lygiagretinės, neoriginalios. Dalis vamzdžių, oro skirstymo dėžė, mechanika yra autentiški. Alizavos kaimas yra visiškai netoli Antašavos kaimo, kuriame stovi panašaus laikmečio, analogiško klasicistinio stiliaus ir prospekto struktūros vargonai (1862? m.). Vargonų prospekto modelis yra klasicistinė trijų bokštų prospekto su centrine žemiausia dalimi atmaina. 1992 m. vargonai įtraukti į Kultūros vertybių registrą (u. k. 2678) Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto. Galerija Šaltiniai Kazys Misius, Romualdas Šinkūnas. „Lietuvos katalikų bažnyčios“ (žinynas). – Vilnius, „Pradai“, 1993. ISBN 9986-405-05-X // psl. 252 Nuorodos Vyskupijos informacija Parapijos svetainė Archyvuota kopija 2009-08-03 iš Wayback Machine projekto. Alizavos šv. Jono Krikštytojo bažnyčios panoraminių fotografijų katalogas