Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia

Utenos Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Utenos senamiestyje, kairiajame Viešos krante. Kultūros paveldo objektas Nr. 46532. Parapijai priklauso Utenos Švč. Mergelės Marijos Kankinių Karalienės koplyčia ir senųjų kapinių koplyčia. Istorija Iki XVIII a. pradžios (1725 m.) Utenos bažnyčia ir Užpalių bažnyčia ir parapijos turėjo bendrą kleboną. Pirmoji medinė Šv. Kryžiaus bažnyčia Pirmoji Utenos bažnyčia minima 1500 m. Jai 1522 m. paskirta 1 dešimtinė iš Utenos ir Užpalių dvarų. 1777 m. minima parapinė mokykla. 1796 m. Utenos bažnyčiai priklausė miestelio jurisdika, Utenėlės palivarkas (7 valakai žemės) ir Pakirčių palivarkas Dusetų parapijoje (13 valakų). Antroji medinė bažnyčia 1796–1802 m. klebono Tado Milašiaus rūpesčiu ir iš dalies jo lėšomis pastatyta nauja medinė architekto S. Lukoševičiaus projektuota bažnyčia. 1865 m. pastatyta mūrinė varpinė. 1866 m. atnaujinta bažnyčia. Ji ir klebonija 1879 m. gegužės 31 d. sudegė. Pamaldos laikytos kapinėse pastatytoje medinėje stoginėje. 1879 m. atstatyta klebonija (vėliau paversta prieglauda). 1858–1869 m. Utenoje klebonavo prelatas Otonas Praniauskas, jis lietuviškai sakė pamokslus ir giedojo. Mūrinė Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia 1869–1896 m. klebonavo Adomas Vyšniauskas. Jo rūpesčiu 1882–1884 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1898 m. gegužės 28 d. ją konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. 1899 m. įrengti 12 registrų vargonai. 1900 m. pastatytas didysis altorius. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą įsigyti 3 varpai, 1915 m. išvežti į Rusiją (po karo 2 varpai grąžinti, 1 jų suskilęs ir netinkamas naudoti). 1905 m. įkurtas „Saulės“ draugijos skyrius, įsteigta lietuviška mokykla, 1908–1913 m. vikaru buvo Jonas Švagždys. Jis steigė draugijas, būrelius, rengė vakarus, skaitė paskaitas, pastatė parapijos namus, įrengė salę su scena. Vėliau lietuvišką veiklą tęsė kunigai: Pranciškus Turauskas (palaidotas šventoriuje), Vladas Butvila („Saulės“ gimnazijos kapelionas ir direktorius), Pranas Gineitis. Ilgamečio klebono Jono Asminavičiaus rūpesčiu 1927 m. kapitališkai suremontuota bažnyčia, sutvarkyti parapijos pastatai. 1940–1944 m. klebono Petro Raudos (1894–1974; palaidotas šventoriuje) iniciatyva įrengtos klausyklos. 1979 m. restauruotas didysis altorius, kiti suremontuoti. Klebonai Bendrai su Užpalių parapija: 1522 – Mikalojus (Nicolaus de Iùkusz) 1608 – Merkelis Saladzevičius 1662 – Motiejus Survila, Vendeno kanauninkas 1685 – Mykolas Puzyna (Utenos ir Užpalių klebonas) Utenos parapijos klebonai: nuo 1728 m. birželio 15 d. - Mikalojus Strutinskis, paskirtas Augusto II nuo 1770 m. spalio 18 d. - Tadas Liubartas Kolyška, Smolensko prelatas, buvęs Vabalninko klebonas 1795 - Tomas Milošas (lenk. Miłosz) 1818 - Simonas Porazinskis, Vilniaus katedros kanauninkas iki 1829 m. gruodžio mėn. - Anupras Hovaltas (?-1829) po 1829 m. gruodžio mėn. - Petras Staševičius 1858–1869 – prelatas Otonas Praniauskas 1869–1896 – Adomas Vyšniauskas 1927 – Jonas Asminavičius 1940–1944 – klebonas Petras Rauda Architektūra Bažnyčia istoristinė, graikiško kryžiaus plano (35×33 m), su penkiasiene presbiterija, pusapskritėmis koplyčiomis, dvibokštė, su kupolu. Vidus 3 navų. Yra 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė. Galerija Šaltiniai Nuorodos Vyskupijos informacija Parapija Archyvuota kopija 2008-12-20 iš Wayback Machine projekto. Utenos Kristaus į dangų žengimo bažnyčia