Pažaislis-luostari

Pažaislis-luostari ja Pyhän Marian visitaatio -kirkko (liett. Pažaislio vienuolynas ir Švenčiausios Mergelės Marijos apsilankymo pas Elžbietą bažnyčia, puol: Klasztor w Pożajściu) on entinen nunnaluostarikompleksi Liettuassa, muutaman kilometrin päässä Kaunasin keskustasta. Luostari on perustettu vuonna 1664. Arkkitehteinä toimivat italialaiset Pietro Puttini, Carlo Puttini ja Giovanni Battista Frediani. Luostari on Euroopan parhaiten säilyneitä 1600-luvun lopun barokin rakennuskokonaisuuksia. Se sijaitsee Kauno Marios-tekojärven niemessä. Sen rakentamisen camaldolese (Congregatio Eremitarum Camaldulensium Montis Coronae) sisaristolle vuodesta 1667 lähtien rahoitti Liettuan herttuakunnan kansleri Kristupas Zigmantas Pacas. Rakennustyö valmistui 1690-luvulla. Pacasin idean toteuttivat Italiasta kutsutut taiteilijat: arkkitehti Giovanni Battista Frediani ja vuodesta 1674 lähtien arkkitehtiveljekset Piero ja Carlo Putini, firenzeläinen taidemaalari Michael Angelo Paloni (seinä- ja alttarimaalaukset, muotokuvat), kuvanveistäjät Giovanni Merli (stukkolistat) ja Mikalojus Volšeidas (kirkon julkisivun ja pääportin veistokset) sekä taidemaalari Giuseppe Rossi (vuodesta 1692, kupolin fresko). 1700-1800 -luku Vuonna 1755 kuninkaan kamariherra Michał Jan Pac rahoitti tornien ja kupolin lisärakentamisen. Luostarin Pyhän Marian visitaatio -kirkko, joka oli koristeltu kiillotetulla marmorilla, vaurioitui Napoleonin Venäjän sotaretken armeijan hevosten tallina, jonka päämaja se oli kesäkuussa 1812 ja luostari ryöstettiin joulukuussa 1812 kun Grand Arméen rippeet vetäytyivät Venäjältä. Vuonna 1832, marraskuun 1831 kansannousun tukahduttamisen jälkeen, keisari Nikolai I:n määräyksestä luostari suljettiin, katoliset nunnat karkotettiin ja luostarin omaisuus takavarikoitiin. Kun luostari oli luovutettu ortodoksisille munkeille, perustettiin vuonna 1842 Neitsyt Marian taivaaseenastumisen luostari. Tuolloin kaikki luostarin kalusteet ja sisustukset tuhottiin ja korvattiin uusilla. 1900-luku Ortodoksimunkkien paettua ensimmäisen maailmansodan puhjettua vuonna 1914 luostariin perustettiin saksalainen sotasairaala vuosiksi 1915–1918, jonka jälkeen sisätilat olivat vaurioituneet. Lähtiessään munkit ottivat mukaansa luostarista monia taideaarteita, koko arkiston ja yli 1 000 jalokivellä (yli 400 timanttia, 300 rubiinia ja 200 smaragdia) koristellun messukalkin eli ehtoollismaljan. Vuoden 1920 jälkeen raunioitunut luostari palautettiin katoliselle kirkolle, ja Liettuan Pyhän Kasimirin luostarin sisaret entistivät sen. Åiti Marija Kaupaitė, perusti neljän Yhdysvalloista tulleen sisaren kanssa Pažaislisiin Pyhän Kasimirin sisarten luostarin. Tämän luostarisääntökunnan sisaret hoitivat luostaria huolellisesti aina vuoteen 1948 asti. Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton viranomaiset muuttivat kirkon ja luostarin tasavallan arkistoksi, hoitokodiksum psyoneurologiseksi sairaalaksi ja lopulta matkailukeskukseksi ja taidegalleriaksi vuonna 1966. Vuosina 1967–1991 Pažaislisin luostari kuului Kaunasin valtiolliselle M. K. Čiurlionisin taidemuseolle; minkä jälkeen aloitettiin sen tutkimus ja restaurointi. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pažaislis-luostari Wikimedia Commonsissa Pažaislien luostari. Italian renesanssitaiteen muistomerkki Liettuassa, Jousimies : Suomenkielisten sanomalehtimiesten yhteisjulkaisu, 01.12.1930, s. 76, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Elisabeth Lisitzin : Hiljaisen luostarin sotaisat päivät. Pazaislisin vanha luostari, missä Kaarle XII:n ja karoliinien askeleet kerran kaikuivat, - 16.2.34 itsenäisyyspäiväänsä viettävän Liettuan ylpeys, Hakkapeliitta, 13.02.1934, nro 7, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot