טריפוליטניה

טריפוליטניה, טריפוליטנה (לטינית: Tripolitania/Tripolitana, מיוונית: Τριπολίτιδα – טריפוליטידה), או אזור טריפולי (ערבית: إقليم طرابلس – אקלים טַרָאבֻּלֻס (ברברית: טְרָאבְּלֶס)) היא אחד משלושת האזורים ההיסטוריים של לוב, לצד קירנאיקה ופזאן. האזור כולל את בירת לוב – טריפולי, ואת החלק הצפון־מערבי של המדינה. גאוגרפיה כאזור היסטורי ולא מנהלי, הגדרת גבולותיו עמומה מעט. ברור שהאזור כולל את עיר החוף טריפולי ואת סביבתה, והגדרתו המורחבת תכלול כ־350,000 קמ"ר – כחמישית משטח לוב המודרנית. צפון טריפוליטניה הוא חוף הים התיכון, מצפון מערבה תוניסיה, מדרום מערבה אלג'יריה, מדרומה אזור פזאן, וממזרח – אזור קירנאיקה. מקור השם השם טריפוליטניה/טריפוליטנה הוא לטיני (Tripolitania/Tripolitana), ומקורו ביוונית עתיקה (Τριπολίτιδα) – טריפוליטידה. שורש השם בהצמדה "טרי־פוליס" (τρι-πόλις) – "שְׁלוש־הערים", מונח המתייחס לערים הקדומות המרכזיות באזור: אוֹיָה (איט'), סַבְּרָתָה ולֶפְּטִיס מָגְנָה. שתי האחרונות נחרבו במהלך שקיעת האימפריה הרומית, וכך נותר השם "טריפולי" על אויה לבדה. היסטוריה תושביה הקדומים של טריפוליטניה היו ברברים. במאה השביעית לפני הספירה החלו פיניקים להתיישב לאורך החוף, ובין המאות השישית והשנייה לפנה"ס האזור אף היה בשלטונה של קרתגו. עם תבוסת קרתגו במלחמה הפונית השנייה הועבר האזור לשליטת ממלכת נומידיה – ספק מדינת חסות ספק פרובינקיה של האימפריה הרומית. בשנת 146 לפנה"ס, בסיום המלחמה הפונית השלישית, הוקמה פרובינקיה רומית חדשה שכללה אזור זה עם אזור העיר החרבה קרתגו (כיום בתוניסיה). האימפריה הרומית שלטה באזור כחמש מאות שנה, בהן שגשג האזור והתפתח, עד שנת 442 בה נמסרה הפרובינקיה לונדלים במסגרת הסכם שלום להלכה, ולמעשה כניעה. רק במאה השישית עלה שוב בידי האימפריה הרומית-ביזנטית להטיל את עולה על טריפוליטניה. במאה השביעית נערך מסע כיבוש ערבי מוסלמי בראשות עוקבה בן נאפע, במסגרתו עברה השליטה בטריפוליטניה לידי בית אומיה. הכיבוש האומיי פתח תקופה כמעט רצופה של שליטה מוסלמית שנמשכת עד ימינו אנו, אך השכנה הצפונית זכתה למשול באזור לתקופות קצרות נוספות: ממלכת סיציליה שלטה באזור שתים עשרה שנה (1146–1158) עד שהובסה בידי האל־מוואחידון, וממלכת איטליה זכתה בטריפוליטניה העות'מאנית בעקבות המלחמה האיטלקית–עות'מאנית (1911–1912) לכשלושים שנה. לאחר המלחמה האמורה הודיעה איטליה כי תעניק לאזור אוטונומיה, אך למעשה היא שלטה באזור כמושבה בשם טריפוליטניה האיטלקית, שאוחדה ב־1934 עם קירנאיקה האיטלקית ללוב האיטלקית. במהלך מלחמת העולם השנייה הובסו כוחות הציר ומאז הוחזקה המדינה בידי בעלות הברית, כאשר הממלכה המאוחדת ניהלה את חלקה המרכזי של המדינה – טריפוליטניה וקירנאיקה – במשטר צבאי . האיטלקים ויתרו על תביעתם ללוב ב־1947, ולאחר ויכוחים בין בעלות הברית הכריז האו"ם בסוף 1949 על הקמת ממלכת לוב עד סוף 1951. בכך נעשתה לוב המדינה הראשונה שעצמאותה הוכרזה בדרך זו. בלוב המודרנית דמוגרפיה על־אף ששטחה של טריפוליטניה הוא כחמישית משטחה של לוב, מרוכזים באזור כשני שלישים מאזרחי המדינה. למרות האמור, כחבל ארץ מדברי ברובו המוחלט, גם בטריפוליטניה צפיפות האוכלוסייה היא כעשר נפש לקמ"ר בלבד, ואף אילו הייתה מדינה נפרדת הייתה צפיפות אוכלוסייתה מהנמוכות בעולם. מנהל במהלך שתים עשרה השנים הראשונות לקיום ממלכת לוב (1951–1963) חולקה הממלכה על פי האזורים ההיסטוריים, וכך היה האזור לפרובינציית טריפולי (ولاية طرابلس, ולאיית טראבלס (ער')), לצד קירנאיקה ופזאן. בראש פרובינציה מרכזית זו עמדו מספר בכירים בממשל ובדיפלומטיה הלוביים: פאדל בן זכרי (1951–1953, 1961–1963) א־צדיק אל־מנתצר (ער') (1953–1954) – קודם לכן שליט מזרח הפרובינציה ובהמשך שר ההגנה ושגריר באו"ם, בארצות הברית ועוד עבד א־סלאם אל־בוצירי (ער') (1954–1955) – קודם לכן שר החוץ ובהמשך שגריר בבריטניה מוחמד ג'מאל א־דין באש אִמאם (1955–1957) א־טהר באכיר (1957–1960) אבו בכר נעאמה (ער') (1960–1961) - קודם לכן שר האוצר, החינוך ועוד ובהמשך שר המשפטים והעבודה בהמשך שונתה החלוקה מספר פעמים לאזורים קטנים יותר ויותר: ב־1963 חולקה הפרובינציה לחמש נפות שמרכזיהן בערים טריפולי , ע'ריאן (א־ג'בל אל־גרבי, ההר המערבי (ער')) , א־זאוויה , אל־ח'ומס ומיסראתה . ב־1973 נוספה חלוקה לעשרות מחוזות, וב־1983 בוטלה חלוקת הנפות. במהלך עשרות השנים הבאות שונתה החלוקה שש פעמים נוספות. ראו גם היסטוריה של לוב הרפובליקה הטריפוליטאית אזור קירנאיקה אזור פזאן אזור טריפולי קישורים חיצוניים טריפוליטניה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ביאורים הערות שוליים