Riia Püha Jakobi kirik

Riia Püha Jakobi kirik (läti keeles Rīgas Svētā Jēkaba Romas katoļu katedrāle) on katedraal Lätis Riia linnas Vecrīga asumis aadressil Mazajā pils ielā 4. Katedraal on alates 1923. aastast Läti Rooma-katoliku kiriku Riia peapiiskopkonna katedraaliks. Kirikuhoone Jakobi kirik ehitati algse tsistertslaste kloostri varemetele. Püha Jakobi kiriku pikkus on 20 meetrit, laius aga 24 meetrit. Kiriku kõrgus on 86 meetrit. Torni tipus on kukke kujutav tuulelipp, mis pandi sinna aastal 1736. Koori osa on ilma apsiidita. Interjööris on kasutatud gooti stiilis kirikute juures haruldast taimornamenti, mis ehib sammaste kapiteele. Ajalugu Kirikut on esimest korda mainitud aastal 1225, mil hoone sisse pühitseti. Toona oli tegemist tavalise kirikuga, katedraali funktsioone täitis aga Riia toomkirik. Ehitus ise algas ilmselt aastal 1212. 15. sajandil asuti kirikule ehitama kivist torni, samuti ehitati selle juurde Püha Risti kabel. Aastal 1522 algas Riias jutlustega Püha Jakobi kirikus ja Riia Püha Peetri kirikuis reformatsioon Liivimaal, mis lõpetas Riia peapiiskopi võimu. Püha Jakobi kirikust sai luterlik kirik, kus jutlusi peeti läti keeles (tõenäoliselt ka liivi keeles). Rzeczpospolita ja katoliku kiriku ülemvõimu taastamise järel tugevnes Rooma paavstile alluva poola katoliku kiriku mõju usupuhastusega luteri usku läinud Läti ja Liivimaa elanikkonnale. Riias tõi see kaasa selle, et Püha Jakobi kirik anti üle katoliiklastele. 1582. aastal kehtestas Rooma paavst Gregorius XIII uue ehk Gregoriuse kalendri järgse ajaarvamissüsteemi, mis Poola kuninga Stefan Batory korraldusega viidi sisse ka 1582. aastal Liivimaa hertsogkonnas ja Riia linnas. Korraldus uuele ajaarvamisele üleminekust täideti Riia rae poolt alles 1584. aastal, pärast suure rahatrahviga ähvardamist. Riia rae allumine Poola keskvõimu nõudmistele, kutsus esile 1584. aasta jõulude ajal rahvarahutused Riias, nn 1584.–1589. aasta Kalendrirahutused. Uue kalendri järgi peetava jõulumissa ajal tungisid Riia linnakodanikud Püha Jakobi kirikusse ning rüüstasid selle. Rahutuste käigus hukati Stefan Bathory poolt aadeldatud ja Poola kuninga kirikule üleandmise käsku täitnud Riia bürgermeister Gotthard Vellingk (1546–1586). 1621. aastal läks Poola-Rootsi sõja 1621–1625 aastate sõjategevuse tagajärjel Riia nagu kogu Liivimaa Rootsi kuningriigi koosseisu ja protestantism taaskehtestati Rootsi-Liivimaal usundina. Rootsi kuningas Gustav II Adolf muutis Püha Jakobi kiriku Rootsi garnisoni luteri kirikuks, kus peeti jutlusi ka saksa ja eesti keeles. 1621. aastal moodustati rootsi kogudus. Kiriku kõrval kabelis hakkas aastal 1675 tegutsema kool, mis kasvas välja endisest jesuiitide kolleegiumist. See kandis nime Schola Carolina. Pärast 1710. aastat sai Jakobi kirik Vene kroonu (nimetatud ka saksa k. Krons-Kirche zu S. Jakob in Riga) protestantlikuks kirikuks, kus tegutsesid saksa ja rootsi (rootsi-soome-eesti) kogudus. 1736. aasta septembris alustas Riias jutlustusi Riia Jakobi kirikus vendade koguduse ehk hernhuutlaste liikumise rajaja krahv Nikolaus Ludwig von Zinzendorf. 1765. aastal restaureeriti tornikiiver, ühtlasi muudeti see barokseks. Aastal 1782 ehitati ümber peasissekäik. Kirikutorni asetati neli kella, aga Esimese maailmasõja ajal viidi need Venemaale ning need läksid kaotsi. Riia Jaani kiriku altarit ehib Johann Köleri maal "Halastus". 1901. aastal asendati senine vana altar uuega. 1777. aastast pidas Riia Jakobi kirikus eestikeelseid jumalateenistusi Eesti kogudus. Riia Jakobi eesti koguduse kellamees ja koguduse eeslaulja oli Viljandimaalt pärit Kikka Jaak, kelle Riias sündinud poega Kristjan Jaak Petersoni (1801–1822) peetakse eesti rahvuskirjanduse loojaks. Riia Püha Jakobi kiriku Vemaa keisririigi patronaadiõigusega kogudused olid Liivimaa konsistooriumi, mitte Riia linnakonsistooriumi ja VELK Liivimaa konsistooriumiringkonna haldusalas. 1859. aastal oli Riia Püha Jakobi kiriku saksa koguduse hingekirjas 4 400 ja rootsi-eesti koguduses 975 inimest. 1923. aastal toimus referendum, kus rahvas otsustas, kellele kirik kuuluma peaks. Referendumi tulemusel sai kirik katoliiklastele, kes võtsid selle kasutusele Riia peapiiskopkonna katedraalina. Andreas Knopken, Sylvester Tegetmeyer, luterlikud jutlustajad reformatsiooniaja Riias Riia Jakobi läti kogudus 1527–1541, Nicolaus Ramme, Jakobi kirik läti luteriusu pastor (Limbaži kloostri endine katoliku preester) ~1527–1540, Stephan Krämer, diakon ~1543, Johann Eeck, Lorenz von Scheden (surn. circa 1536), diakon Thomas Meier, diakon Johann Ring Matthias Tredop Johann Bruns (surn. 1571) 1575, Johannes thom Dal (surn. 1612) Auervinus thor Auest (surn. 1589) Wilhelm Donat (surn. 1582) 1582, Werner Foltelius 1582, Gerhard zum Brook ehk Paludanius (1545–1590) Caspar Timm Johann Reckmann Riia Jakobi rootsi kogudus Pikemalt artiklis Riia Jakobi rootsi kogudus Rootsi kuningas Gustav II Adolf muutis Püha Jakobi kiriku Rootsi garnisoni luteri kirikuks, kus peeti jutlusi ka saksa ja eesti keeles. 1621. aastal moodustati rootsi kogudus. Riia Püha Jakobi kirikus tegutsesid luteriusu vaimulikena: 1621– Petrus Jonæ Gutheim (Petrus Arvidi Guthemius) (1596–1644), Riia Jakobi rootsi koguduse pastor ja Liivimaa ülemkonsistooriumi assessor, Riia viitsesuperintendent Riia praostkonnas 1650, Jeremias Agricola, diakonpastor 1661–1664, Johannes Gezelius vanem, pastor, kes oli ka 1662–1672, Liivimaa superintendent 1662–1672, Jeremias Raumstadius (1628–1673), 1664–1665, Gustaf Schilling, rootsi koguduse pastor 1665–1667, Herlacus Buthelius, rootsi koguduse pastor 1694–1696, Andreas Georg Nothmann, Riia Jakobi kiriku ülempastor 1688–1710, Olof Fontin (surn. 1710), Riia Jakobi kiriku pastor 1709, Gudmund Krook, 1709, Erich Not(h)mann, adjunktpastor Riia vene võimu alla minekuga ühendati rootsi ja soome kogudused (ja sh eestlased), kus pastoritena tegutsesid: 1711, Petrus Brenner (1677–1720) 1726–1754 Johan Forsman (1672–1754), 1759–1760 Karl Hodeen (1723–1760), 1760–1776, Karl Norrmann 1777–1805 Johan Ytter (1743–1805), 1805–1814 Johan Adolf Ytter (1771–1814). 1835/1837–1865, Otto August von. Jannau, Riia Jakobi rootsi-eesti koguduse Jakobi kiriku eesti pihtkonna pastor Riia Jakobi saksa kogudus Pikemalt artiklis Riia Jakobi saksa kogudus 1704– Andreas Willebrand (1652–1737), Jakobi kiriku saksa koguduse vaimulik Pärast 1710. aastat sai Jakobi kirik Vene kroonu protestantlikuks kirikuks, kus teenisid saksa koguduse luteriusu pastoritena: 1713–1726, Wendelin Steuding, Jakobi kiriku ülempastor –1734, Christian Haumann (1692–1734), Jakobi kiriku ülempastor –1738, Georg Ernst Heling, Jakobi kiriku ülempastor 1739–1749, Friedrich Bernhard Blaufuss (1697–1756), Riia Jakobi kiriku ülempastor, 1749–1756, Heinrich Friedrich Heerwagen, adjunkpastor 1756–1772, Heinrich Friedrich Heerwagen (1717–1773), pastor 1769–1770, Heinrich Ernst Schröder, vikaarpastor 1773–1775, Johann Jacob Harder (1734–1775), adjunkt ja pastor 1776–1791, Christian Adolf Ludwig Dingelstädt, Riia kiriku ülempastor 1791–1811, Karl Gottlob Sonntag, Riia kiriku ülempastor 1792–1832, Otto Karl Jacob Müller (1752/55–1832), adjunkpastor 1804–1807, Christian Gottlieb Mayer, adjunkpastor 1809–1811, Karl Ludwig Grave, adjunkpastor 1811–1840, Karl Ludwig Grave (1784–1840) (de), Riia Jakobi kiriku ülempastor Riia konsistooriumiringkonnas 1840–1877, Christian August Berkholz (1805–1889), Riia Jakobi kiriku ülempastor 1832–1836, Georg Hermann Josephi (1799–1836), adjunktpastor 1871–1876, Leonhard Johann Girgensohn (1837–1917), pastoradjunkt 1877– Johann Ernst von Holst (1828–1898), Riia Jakobi kiriku ülempastor, 1883– Heinrich Hermann Louis Eisenschmidt (1855–1918) koguduse vikaarpastor. 1890–1914, Paul Julius Thomas Girgensohn (1851–1914), Riia Jakobi kiriku ülempastor, Liivimaa konsistooriumiringkonnas Riia Jakobi eesti kogudus Pikemalt artiklis Riia Jakobi eesti kogudus Riia eesti kogudust on mainitud ajalooürikutes 1777. aastal, kuid kuni 1870. aastani tegutses kogudus koos Riia Püha Jakobi kiriku saksa, rootsi ja soome kogudustega, seejärel aga kogudus iseseisvus. Viited Kirjandus Busch, Eduard Heinrich von. Materialien zur Geschichte und Statistik des Kirchen- und Schulwesens der evangelisch-lutherischen Gemeinden in Russland. St. Petersburg: Comissionsverlag von G. Haessel, 1862, seite 495–496 Christian August Berkholz, Beiträge zur Geschichte der Kirchen und Prediger Riga's. Abth.1, Geschichte der einzelnen Kirchen nebst chronologischem Verzeichniss der Prediger und statistischen Auszügen aus den Kirchenbüchern, Riga, 1867, seite 65-107 Haralds Biezais, Das Kirchenbuch der St. Jakobskirche in Riga, 1582-1621. 1957, Otto Harrassowitz GmbH & Co, Wiesbaden Tõnu Karma, KRISTIAN JAAK PETERSON ehk see, kus ta elas ja käis, mida nägi ja kellega kokku sai oma lühikese elu sees, Keel ja Kirjandus, nr 8, 1972, lk 478–487 Välislingid Artikkel kiriku ajaloo kohta, www.makslasvesture.lv (läti keeles)