Rīgas radio un televīzijas tornis

Rīgas radio un televīzijas tornis (pazīstams arī kā Zaķusalas televīzijas tornis) ir vienlaidus brīvi stāvošs metāla tornis Zaķusalā Rīgā. Torņa augstums ir 369 metri, un tas ir ne tikai augstākais Latvijā, bet arī visā Eiropas Savienībā un trešais augstākais Eiropā aiz Maskavas (540,1 m) un Kijivas televīzijas torņa (385 m). Torņa celtniecība notika no 1979. līdz 1984. gadam. 1985. gada decembrī no torņa testa režīmā uzsāka televīzijas apraidi, bet pastāvīga televīzijas signāla pārraidi sāka 1986. gada 30. decembrī. Pilnībā celtniecības un montāžas darbus pabeidza tikai 1989. gadā. Torni pārvalda Latvijas Valsts radio un televīzijas centrs. Kopš 2019. gada tornis ir slēgts apmeklētājiem gaidāmās rekonstrukcijas dēļ. Restorānu 93 metru augstumā slēdza jau 2006. gadā. 2024. gada 4. maijā tornī uzvilka Latvijas karogu. Vēsture Ceļš no idejas līdz realizācijai bija ļoti garš. Pirmās dokumentālās liecības par jaunas Rīgas radio un televīzijas stacijas celtniecības nepieciešamību atrodamas jau 1967. gada Latvijas PSR Ministru padomes 30. jūlija lēmumā. Jau tajā laikā bija skaidrs, ka vecā TV stacija, kas atradās bijušajā Jelgavas teātrī Āgenskalnā, nav piemērota televīzijas vajadzībām. Tehniskajā pamatojumā par torņa celtniecību izvirzīja šādus mērķus: jāpalielina pārraidāmo televīzijas un radio programmu skaits no divām līdz četrām, ievērojami jāpalielina apraides zonas, jāuzlabo televīzijas un radio apraides kvalitāte, tornis nepieciešams arī speciālo (valsts nozīmes, militārās, civilās aizsardzības u.c.) sakaru nodrošināšanai. 1972. gada beigās, kad atkal aktualizējās jautājums par televīzijas stacijas celtniecību Rīgā, no Maskavas Sakaru projektēšanas institūta ieradās galvenais inženieris Škuds un galvenais speciālists Ostrovskis. Pirms viņu atbraukšanas jau bija izraudzītas vairākas vietas, kurās varētu būvēt televīzijas torni, — gan Bābelītes ezera apkaimē, gan Baložkalnā, gan Ulbrokā un citur. Kad abi Maskavas speciālisti ieradās Rīgā, viņi nekavējoties sāka apbraukāt ieteiktās vietas, bet tālāk par pirmo netika. Pie Bābelītes ezera abi speciālisti, aplūkojot apkārtni, atzina, ka šī vieta nav piemērota. Viņi uzsvēra, ka televīzijas torņi vairs netiekot celti tikai kā tehniskas būves, bet arī kā tūristu objekti ar skatu laukumu un restorānu. Speciālisti atzina, ka televīzijas tornim jāatrodas Rīgas centrā, un vispiemērotākā vieta esot uz kādas salas, kuru viņi redzējuši, braucot no lidostas. Tā izrādījās Zaķusala. Vietas izvēli akceptēja Rīgas galvenais arhitekts Gunārs Asaris un LPSR Ministru padomes priekšsēdētājs Jurijs Rubenis. Tikai pēc tam ģeoloģiskais slēdziens norādīja, ka cietie pamati, uz kuriem var balstīt celtni, atrodas aptuveni 25 metru dziļumā, kas sadārdzināja un sarežģīja celtniecības gaitu, bet atkāpties vairs nevarēja — valdība jau bija akceptējusi celtniecību. Televīzijas torņa projektēšana Torņa projektēšanai piesaistīja gruzīnu arhitektu Kimu Nikuradzi. Tajā laikā visur — gan Lietuvā, gan Igaunijā, gan Maskavā un Berlīnē — bija ļoti līdzīgi dzelzsbetona torņi, kuriem atšķīrās tikai to augšgals. Nikuradze uzskatīja, ka vajadzētu būvēt tērauda torni, jo tādējādi tam varētu piešķirt izteiksmīgu izskatu. Tomēr, lai būtu no kā izvēlēties, tika uzzīmēti pieci projekti, kā arī izgatavoti maketi. Projekta galīgo variantu izvēlējās Rīgas arhitekti Gunāra Asara vadībā. Celtniecība Televīzijas torņa celtniecību uzsāka 1979. gadā, un lieli nopelni šajā procesā bija Republikāniskā radiocentra direktoram Sergejam Lazarevskim un galvenajam inženierim Ināram Jēkabsonam. Celtniecības sākumposmā zem katra televīzijas torņa balsta iegremdēja 20 dzelzsbetona caurules jeb čaulpāļus, kas 24—27 metru dziļumā balstījās uz dolomīta slāņa. Čaulpāļus ar speciālu vibrēšanas tehniku iedziļināja zemē līdz dolomītam, tad no tiem izņēma zemi un piepildīja ar betonu. 1980. gadā Sakaru ministrijā nodibināja Sakaru objektu celtniecības direkciju, kuras pamatuzdevums bija tagadējās RRTS celtniecība, bet otrs bija tā saucamais objekts Signāls, automātiskās apziņošanas un trauksmes sistēma. 1981. gadā par Sakaru objektu celtniecības direkcijas galveno inženieri kļuva Uldis Rutks. No Čeļabinskas pa dzelzceļu līdz Saulkalnes stacijai pienāca mezgli jeb metāla posmi — divus metrus augstas metāla kastes. Tos ar treileriem naktīs pārveda uz Zaķusalu, kur ar krānu izkrāva un uz zemes izvietotā rotējošā konduktorā posmus pa trim sametināja kopā. Lai nodrošinātu kvalitatīvu metinājumu, visas šuves pārbaudīja ar ultraskaņu, bet aptuveni 30 procentus šuvju pārbaudīja ar portatīvu rentgena iekārtu. Pēc tam sametinātos mezglus cēla ar celtni augšā un ar konduktoru palīdzību uzlika vietā, nostiprināja ar ķīļiem un pēc tam metināja jau no pārvietojama tiltiņa no iekšpuses un no ārpuses. Torņa celtniecībā pielietoja 1980. gados Latvijā unikālu metodi — antenas daļu metināja pilnībā uz zemes un montēšana notika pretējā kārtībā, vispirms samontējot smaili un pēc tam ar celšanas mehānismiem to cēla ik pa posmam uz augšu. Uz zemes speciālā stendā klāt metināja katru nākamo posmu — tas ir, antenu "audzēja" no augšas uz leju. Tas notika tad, kad torņa balsti bija samontēti tikai daļēji, jo torņa celtnis varēja samontēt balstus tikai līdz 107 metru augstumam. Tālākai montāžai izmantoja celtni, kurš bija uzstādīts uz antenas daļas. Arī torņa starpstāvu konstrukcijas cēla augšā ap šo antenas daļu, vispirms tās samontējot uz zemes un tad ar pacelšanas sistēmu ceļot augšā un tur piemetinot. Torņa antenas daļa ir balstīta uz tā saucamo centrālo karkasu, kurš pašlaik sākas 88 metru augstumā virs zemes. Kad tika montēts pēdējais antenas daļas posms un zem tā arī centrālais karkass, tad visa šī konstrukcija, kuras masa bija aptuveni 500 tonnu, tika izbīdīta par 88 metriem uz augšu. Noslēguma izbīdīšanu uzsāka 1984. gada 2. novembrī, un jau 13. novembrī tornis sasniedza projekta plānoto augstumu 368 metrus. Ļoti sarežģīta celtniecības operācija bija centrālās daļas apšuvuma pacelšana, kas bija gatavots no īpaša metāla — kortena tērauda. To sametināja uz zemes, un tad šīs 27 metrus augstās apšuvuma detaļas cēla augšā. Celtniecības gaitā kontrolēja torņa pamatu nosēšanos. Būvējot tornis kļuva arvien smagāks, dolomīta slānis apakšā vienmērīgi ieliecās, celtniecības darbu beigās šī slāņa ieliekums sasniedza apmēram vienu centimetru. Pamatu nosēšanās nevienmērība nepārsniedz vienu milimetru. Sākotnējais plāns paredzēja, ka televīzijas torņa celtniecību pabeigs līdz 1985. gadam, tomēr jau 1984. gadā kļuva skaidrs, ka līdz nākamajam gadam torņa celtniecību nebūs iespējams pabeigt. Tika nolemts, ka celtniecību nepieciešams sadalīt divos posmos, pirmo posmu pabeigt 1985. gadā, bet otrā posma pabeigšanu atvirzīt uz vēlāku laiku, lai varētu pabeigt visus celtniecības darbus. Pirmā posma būvniecības noslēgumā plānoja ekspluatācijā nodot daļu telpu, daļu stāvu tornī, daļu antenu un uzstādīt vienu raidītāju. Faktiski nepabeigtā zālē samontēja pirmo firmas Tesla raidītāju, kurš 1985. gada 28. decembrī sāka pārraidīt pirmās eksperimentālās pārraides 28. kanālā. Neskatoties uz to, ka celtniecības darbi turpinājās, plāns bija izpildīts. Regulāra televīzijas pārraižu translēšana 28. kanālā uzsāka 1986. gada janvārī. Celtniecība un montāža televīzijas tornī turpinājās līdz 1989. gadam un kopumā visi darbi ilga desmit gadus. Radio un televīzijas tornis palielināja apraides teritoriju, uzlabojot radio un televīzijas apraides kvalitāti. Torņa atjaunošanas darbi 21. gadsimta pirmajā pusē 2012. gadā sākās projektēšanas darbi, lai atjaunotu novecojušo torni. Būvprojekta minimālo versiju pabeidza 2016. gadā, kas ļāva pēc izskatīšanas Rīgas domē saņemt atļauju tā galīgai izstrādei. Bija nepieciešams veikt RRTS ēkas, torņa un teritorijas konstrukciju, inženiertehniskā aprīkojuma un sistēmu atjaunošanu un pārbūvi RRTS būvju kompleksa tālākai ekspluatācijai ilgtermiņā un publiskās zonas izveidi ap to. 2017. gadā pabeidza RRTS tehnisko apsekošanu. No 2018. gada sākās būvprojekta saskaņošana, kas tika pabeigta 2020. gadā un izsludināts iepirkums. 2022. iepirkums tika apturēts, jo mainījās koncepcija un sāka izstrādāt jaunu būvprojektu. 2024. gada beigās uzsāka jaunā būvprojekta ekspertīzi. 2025. gada maijā tika aicināti pieteikties pretendenti — būvnieki, prognozējot, ka pārbūve notiks 2026.-2029. gadā. Raksturojums Rīgas televīzijas tornis ir vienlaidus brīvi stāvoša metāla konstrukcija. Torņa kopējais augstums ir 368 metri, tas ir augstākā brīvi stāvošā konstrukcija Eiropas Savienībā. Tornis sastāv no pamata jeb tehniskās ēkas, trim balstiem, centrālās daļas un antenu daļas. Torņa pamatu veido dzelzsbetona čauļpāļi, kas 24—27 metru dziļumā balstās dolomīta slānī. Torņa projektēšanas gaitā ir ņemta vērā arī plūdu un zemestrīču varbūtība. Tornis ir celts, lai izturētu 7,5 balles (pēc Rihtera skalas) stipru zemestrīci. Pati Zaķusala ir 6—7 metrus virs jūras līmeņa. Tornim jāiztur arī vēja brāzmas — 44 m/s. Ārējo faktoru iedarbībā torņa svārstību amplitūda ir neliela, jo 198 metru augstumā ir piestiprināti trīs svārsti — katrs aptuveni 10 tonnas smags — torņa svārstību samazināšanai. Interesants ir fakts, ka temperatūras izmaiņas var izraisīt 2,4 metru lielu torņa galotnes diennakts amplitūdu. Tehniskā ēka Starp televīzijas torņa trim balstiem atrodas tehniskā ēka. Tajā izvietotas administratīvās telpas, raidītāju zāle un citas tehniskās telpas. Izņemot vestibilu un liftu, visas pārējās torņa telpas ir slēgtas apmeklētājiem. Balsti Torņa galvenā nesošā konstrukcija ir trīs balsti. Divos torņa balstos ir izvietoti firmas Assinter Otis ātrgaitas slīpie lifti, kas 42 sekundēs nogādā apmeklētājus skatu laukumā (97 metru augstumā). Trešajā balstā atrodas kāpnes un dažādas tehniskās komunikācijas. Centrālā daļa Centrālā torņa daļa — 88—222 metri ir izveidota, savienojot torņa balstus un apšujot tos ar speciālu materiālu — leģētā tērauda paveidu "kortena tēraudu". Aiz centrālās daļas apšuvuma izvietotas dažādas tehniskās iekārtas. Šajā daļā darbojas vertikālais lifts. Vēja ietekmē svārstību amplitūda ir neliela, jo 198 metru augstumā piestiprināti trīs svārsti — katrs pa 10 tonnām, torņa svārstību samazināšanai. Antenu daļa Augšējā torņa daļa — 222—368 metri ir cilindriskas formas uz augšu sašaurināta konstrukcija. Šajā daļā ir izvietotas radio un televīzijas raidošās antenas. Antenu daļa noslēdzas ar tā saucamo karogmastu. Antenu daļā, līdz pat 308 metru augstumam, darbojas zviedru firmas Alimac pacēlājs. Atlikušajos 44 metros līdz karogmastam ir izvietotas iekšējās kāpnes. Temperatūras izmaiņas var izraisīt arī 2,4 m lielu torņa galotnes diennakts amplitūdu. Radio stacijas, kuras raida no Rīgas radio un televīzijas torņa 2026. gada 23. janvārī Skatīt arī Tipveida dzīvojamā apbūve Rīgā Latvijas Televīzijas augstceltne Atsauces Rakstā izmantota publikācija žurnāla "Sakaru Pasaule" 2005. gada 4. numurā[novecojusi saite]. Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rīgas radio un televīzijas tornis. Televīzijas torņa profils Emporis.com Zaķusalas televīzijas torņa oficiālā mājas lapa Arhivēts 2020. gada 5. augustā, Wayback Machine vietnē. Latvijas Valsts radio un televīzijas centra mājas lapa. Sīkāk par Televīzijas torni portālā Cita Rīga Arhivēts 2016. gada 5. martā, Wayback Machine vietnē.. Video Rīgas radio un televīzijas torņa celtniecība 1986. gadā, youtube.com