Krustpils (stacija)

Krustpils ir liela mezgla stacija, kurā savienojas četras dzelzceļa līnijas — Jelgava I—Krustpils, Krustpils—Daugavpils, Krustpils—Rēzekne II un Rīga—Krustpils. Stacija atrodas Jēkabpils pilsētas Krustpils daļā. Krustpils stacija ir iecirkņa stacija, kurā notiek lokomotīvju un brigāžu nomaiņa.[nepieciešama atsauce] Krustpils stacija kalpo kā kravu, tā pasažieru pārvadājumiem. No Krustpils stacijas kursē vietējie pasažieru dīzeļvilcieni uz Rīgu, Daugavpili, Krāslavu, Indru, Rēzekni un Zilupi. Krustpilī pieturēja arī starptautiskie vilcieni uz Maskavu, Sanktpēterburgu un Minsku (koronavīrusa pandēmijas un vēlāk starptautiskās situācijas dēļ starptautiskie pārvadājumi atcelti). Stacijā darbojas biļešu kase. Vēsture Krustpils dzelzceļa stacija kā lielākā līnijas Rīga—Daugavpils starpstacija uzbūvēta līdz ar līnijas būvniecību 1861. gadā. Šeit izbūvētas kā lokomotīvju un vagonu depo, tā arī citas dzelzceļa iekārtas un būves. Dzelzceļš kā transporta veids Latvijas teritorijā turpināja attīstīties līdz ar sociālajām un ekonomiskajām reformām Krievijā. Starp trim vietējām dzelzceļa līnijām 19. gadsimta beigās vadošā vieta preču pārvadāšanā bija Rīgas—Dinaburgas līnijai. 1901. gadā izbūvēts Maskavas—Krustpils dzelzceļa posms, savienojot Krustpili ar Tukumu 1904.gadā un noslēdzot Ventspils—Maskavas—Ribinskas maģistrāles būvi. Maģistrālei bija milzīga ekonomiskā nozīme. Līdz ar Maskavas—Ventspils līnijas pieslēgšanu 1901. gadā staciju paplašināja. 1899. gadā, uzsākot Maskavas—Ventspils dzelzceļa būvi, tika meklēta vieta dzelzceļa stacijai. Krustpils stacija šajā laikā bija neliela, ar diviem sliežu ceļiem, tādēļ neatbilda būvētāju plāniem. Jāatzīmē, ka būvētāji bija speciālisti no Anglijas un Dānijas. Ārzemju akcionāri piedalījās ar saviem kapitālieguldījumiem. Jau 1859. gadā, kad sāka būvēt Rīgas—Dinaburgas (tagad Daugavpils) dzelzceļu, viss aprīkojums nācis no ārzemēm. Rīgas—Dinaburgas līniju atklāja 1861. gadā. Ar līdzīgiem notikumiem ārzemju akcionāri uzsāka Maskavas—Ventspils dzelzceļa būvi. Krustpils tuvumā projektēja jaunu, lielu dzelzceļa staciju. Šiem mērķiem izvēlējās četru kilometru attālumā esošo Zīlānu sādžu, kur uzbūvēja Zīlānu stacija. Pirmā pasaules kara laikā Krustpils stacija bija stipri cietusi. Pirmais pasaules karš (1914—1918) pārtrauca rūpniecības uzplaukumu un pilnīgi izmainīja saimniecības struktūru un dzelzceļa transporta attīstību Latvijas teritorijā. Kara laikā no Latvijas evakuēja svarīgākās rūpnīcas, tajā skaitā transporta uzņēmumu iekārtas — 30 tūkstošu vagonu — 186,2 miljonu rubļu vērtībā, kā arī dzelzceļa saimniecībā izmantotais ritošais sastāvs. Smagi cieta viss dzelzceļa tīkls, īpaši Rīgas—Krustpils—Daugavpils līnija, kas trīs kara gadus atradās tiešā frontes līnijas tuvumā. Vairākas līnijas kara laikā tika iznīcinātas, uzspridzināti visi lielie tilti, stacijas, nopostīti arī ūdenstorņi un depo. Taču stacija atjaunoja gandrīz iepriekšējā apjomā. Pēc Otrā pasaules kara stacijas uzgaidāmās un dienesta telpas iekārtoja kādā sabiedriskā telpā stacijas laukumā un sākās jaunas stacijas ēkas būve, ko pabeidza 1954. gadā. Šī stacijas ēka ir divstāvu mūra celtne, kas saglabājusies līdz mūsdienām. Citi zīmīgi fakti 1929. gadā dzelzceļa staciju pievienoja Krustpils pilsētai. 1941. gada 14. jūnijā Krustpils stacija kļuva par deportācijas centrālo vietu. Šeit saveda represētās ģimenes no plašas apkārtnes un sasēdināja vagonos. Kopumā no Krustpils un Jēkabpils pilsētām izsūtīja 150 cilvēkus. Ešelonu formēja vairākas dienas, lai 57 vagoni vēlāk dotos ceļā no Krustpils stacijas uz Sibīriju. 1949. gada 25. martā no Krustpils stacijas arī notika iedzīvotāju deportācija lopu vagonos uz Sibīriju. Attēlu galerija Vēsturiski attēli Atsauces Ārējās saites Krustpils dzelzceļa stacija YouTube