Lažos valsčius

Lažos valsčius (latv. Lažas pagasts) – viena iš Pietų Kuršo savivaldybės administracinių teritorijų Latvijos vakaruose, į šiaurės rytus nuo Liepojos. Plotas 160,06 km², 431 gyventojas (2025 m.). Administracinis centras – Aprikiai. 2025 m. duomenimis, veikia valsčiaus administracija, kultūros namai, biblioteka, muziejus, Padurės pagrindinė mokykla. Iki 2018 m. veikė seniausia Kuržemėje Aprikių pagrindinė mokykla. Yra dvi hidroelektrinės (patvenkta Aluokstė), aerodromas. Stovi Aprikių liuteronų bažnyčia, Aprikių, Padurės ir Štakeldangos dvarų pastatai, prie buvusių dvarų išlikę Aprikių, Padurės, Lanksėžių, Štakeldangos (Tebros) parkai. Valstybės saugomi kultūros paminklai: valstybinės reikšmės – Aprikių bažnyčia, Aprikių dvaro rūmai, Dzintarės piliakalnis; regioninės reikšmės – Lažos piliakalnis, Gravų ir Neimanių senkapiai, Elkų beržynas (kulto vieta), Aizputės Kluosterės dvaro viduramžių mūro liekanos. Istorija Dabartinis valsčius apima iki Antrojo pasaulinio karo buvusius Lažos ir Aprikių valsčius bei nedidelę buvusio Dzėrvės valsčiaus dalį. 1935 m. Lažos valsčius buvo 71,7 km², Aprikių – 77,5 km² ploto; Lažos valsčiuje buvo 236, Aprikių – 174 valstiečių ūkiai. 1945 m. Lažos valsčiuje įkurtos Lažos, Sileniekų ir Strėlniekų apylinkės, Aprikių valsčiuje – Aprikių ir Tebros apylinkės. 1949 m. abu valsčiai panaikinti. 1951 m. prie Strėlniekų apylinkės prijungta Sileniekų apylinkė, 1954 m. prie Lažos apylinkės – Strėlniekų apylinkė, 1974 m. – dalis Aizputės miesto, 1975 m. – Aprikių apylinkė. 1975 m. dalis Lažos apylinkės atiduota Kazdangos apylinkei. Sovietmečiu Lažos apylinkėje veikė kolūkis „Boļševiks” ir tarybinis ūkis „Aizpute”, Aprikių apylinkėje – kolūkiai „Jaunā dzīve” ir „Kirova kolhozs”. Veikė pieno nugriebimo punktai, tvenkiniuose veistos žuvys, selekcionuoti karpiai. 1990 m. Lažos apylinkė pertvarkyta į valsčių. Iki 1949 m. Lažos ir Aprikių valsčiai priklausė Aizputės apskričiai. 1990–2009 m. Lažos valsčius buvo Liepojos rajono, 2009–2021 m. – Aizputės savivaldybės sudėtyje. Geografija Ribojasi su Pietų Kuršo savivaldybės Sakos, Cyravos, Aizputės valsčiais, Aizputės miestu ir Kazdangos valsčiumi bei Kuldygos savivaldybės Turlavos ir Gudeniekų valsčiais. Valsčių į dvi dalis skiria Aizputės miestas: didžioji dalis yra į šiaurę nuo miesto, mažoji – į pietus. Valsčius yra Vakarų Kuršo aukštumos Aprikių lygumoje ir Bandavos kalvyne. Lygumoje paviršiaus altitudė 30–40 m, vietomis driekiasi 8–12 m aukščio kalvagūbriai; Bandavos kalvyne 25–40 m aukščio kalvagūbriai kaitaliojasi su lėkštomis ar nežymiai banguotomis lygumomis. Didžiausios upės – Tebra su intakais Aluokste, Grapste ir Laža bei Ryva, tekanti valsčiaus šiauriniu pakraščiu. Tebra teka 10–20 m giliu, vaizdingu slėniu; Aluokstė – srauni, vingiuota, gana stačiais krantais, dviejose vietose patvenkta; Ryva teka miškais, iki Kuldygos–Aprikių kelio – vaizdinga raguva. Daug tvenkinių – Dzintarniekų, Atgaruozos, Elkų, Krievpurvo, Mazdzėrvės, Kingutų, Gailių, Aluokstės, Baronų ir kitų. Yra nedidelių pelkių – Dumburpurvo, Varsbergių ir kitų. 2000 m. duomenimis, miškai užėmė 46 %, žemės ūkio naudmenos – 39 %, pelkės – 1 %, krūmynai – 1 % valsčiaus ploto. Yra išžvalgytų molio ir klinties telkinių. Per valsčių eina regioninės reikšmės keliai Kuldyga–Aizputė–Lyčiai (P112) ir Aizputė–Kalvenė (P115). Valsčiuje įkurtas Tebros ąžuolynų gamtos draustinis (2004 m.). Gyventojai 1935 m. Lažos valsčiuje gyveno 1267 žmonės, iš jų 88,4 % latvių, 8,5 % vokiečių, 1,1 % lenkų, 0,8 % rusų; Aprikių valsčiuje – 866 žmonės, iš jų 96,7 % latvių, 2,2 % vokiečių. 1941 m. sovietų valdžia į tremtį išsiuntė 33, 1949 m. – 144 abiejų valsčių gyventojus. 2000 m. Lažos valsčiuje buvo 771 gyventojas, iš jų 86,8 % latvių, 4,6 % rusų, 3,9 % lietuvių. Didžiausios gyvenvietės: Aprikiai (62 gyv., 2025 m.), Štakeldanga (31 gyv.), Lanksėžiai. Galerija Šaltiniai