קתדרלת מונפלייה

קתדרלת פטרוס הקדוש במונפלייה (בצרפתית:Cathédrale Saint-Pierre de Montpellier) היא הקתדרלה הרומית-קתולית של העיר מונפלייה במחוז ארו בצרפת. היא נמצאת ב"אקוסון" או ה"מגן", לבה של העיר העתיקה, והיא המונומנט הגותי החשוב ביותר של העיר, הכנסייה הגדולה ביותר בחבל לנגדוק-רוסיון ומהווה דגם מובהק של "קתדרלה מבוצרת". היסטוריה התחלתה הכנסייה הוקמה ב-1364 על ידי האפיפיור אורבנוס החמישי כקפלה של מנזר בנדיקטוס הקדוש סן ז'רמן וקפלת הפקולטה לרפואה בעיר. כשמושב הבישופות הועבר ממגלון למונפלייה ב-1536 הכנסייה הוכרזה כקתדרלה אחרי 1536 בארבע זוויות הספינה מתרוממים ארבעה מגדלים, מתוכם אחד מהם הופל בעת התקוממות איקונוקלסטיות פרוטסטנטית ב-1587. הבניין מצויד בביצורים ההופכים אותו למבצר. בשלהי המאה השש עשרה כונה גם "המבצר פטרוס הקדוש". אחת החזיתות מצוידת ממשיקולים מתחת לחריצים, שמאחוריהם בעובי החומה עובר שמן דה רונד. בפני הכניסה יש אכסדרה מסיבית, המורכבת משני עמודים צילינדריים ומקמרון המחבר את העמודים אל חזית הכנסייה. אלו היסודות היחידים האופייניים לאדריכלות מימי הביניים ששרדו עד היום. הכנסייה מורכבת מספינה יחידה, מחמשה מפרצים הגובלים את ארבע עשרה הקפלות הצדדיות. הקפלות מוקדשות לקדוש גרמנוס מאוקסר, לכנסיית נוטרדאם של השולחנות בעיר, לקדוש ויקטור השלישי, לצציליה הקדושה מרומא, לאורסולה הקדושה ולאחד-עשר אלף הבתולות, לקדוש מרטין מטור, לקתרינה מאלכסנדריה, להצלב הקדוש, לפטרוס הקדוש, ולמרים המגדלית, לבלזיוס הקדוש, לקדוש לזרוס ולמלאך-העל מיכאל הקדוש. הכנסייה הייתה עתירת קישוטים. המזבח הראשי הוקף בתמונות מכסף מוזהב. בקומת קרקע נמצאה גם סכריסטיה הקטנה (החדר הקדוש הקטן). בתוכה שמרו תחת כמה מנעולים שרידים קדושים כמו למשל, יד מכסף של הקדושים בנדיקטוס, גרמנוס ובלזיוס, כמו כן ארגזים עם ספרים וכביסה. הסכריסטיה הגדולה נשמרו אוצרות:כלים להחזקת השרידים, אגרטלי פולחן, וקישוטים יקרי ערך. מלחמות הדת בימי מלחמות הדת הותקפה הקתדרלה על ידי הפרוטסטנטים. ב-20 באוקטובר 1561 אחרי מצור בן לילה, דרך פרצה בחומה חדרו המונים לכנסייה שבה הסתתרו כמה כמרים קתוליים בכירים עם קומץ חיילים. לפי הכרוניקנים השונים נטבחו בין שמונה לחמישים אנשים, או אפילו חמש מאות בני אדם. תואדור דה בז ב-l’Histoire ecclésiastique (ההיסטוריה הכנסייתית) שלו התייחס גם לאלו מתו במקום וכן לאלו שמתו מפצעיהם כעבור ימים ספורים. ב l’Histoire de l'Europe (ההיסטוריה של אירופה, 2014) של קרפנטייה ולברן, צוינו שבעה עשר נרצחים, ומספר זה נחשב לסביר ביותר. אחרי הרציחות באו הביזה וההרס. תוך שש-שבע שעות הכנסייה נשדדה כולה. אמנם הקונסולים של העיר (כולם פרוטסטנטים) הצליח לשמור על האוצר וערכו בו רשימת מלאי. בעקבות שוד הקתדרלה הגיע גם תורם של מנזרי בעיר. ב-1562 נעקר גם פעמון הקתדרלה וגדרות הברזל שלה נוצקו על מנת לייצר מהם תחמושת בימי המצור על ידי הקתולים. ב-1567 שוב תקפו אותה הפרוטסטנטים. הם החריבו אחד המגדלים ויחד איתו קרס כל הבניין. הקאנונים של הקתדרלה נמלטו בוילנב-לה-מגלון ולפרונטיניאן, ונשארו שם עד שב-1622 המלך לואי השלושה עשר שם קץ למצור. ב-1629 הקרדינל רישלייה הטיל על הקבלן פייר פרומאן ועל הבנאי הראשי ברטראן דלאן את משימת שיפוץ הבניין. שופצו הקמרון, רצפת הספינה והחזית. במאה ה-18 נערכה עבודת שיפוץ נוספת לפי תוכניתו השאפתנית של ז'אן-אנטואן ז'יראל. ההרחבות במאה ה-19 העבודות ב-1855–1875 בניהולו של אנרי אנטואן רבואל שחזרו את מגדל הפעמונים והוסיפו קפלות מסביב לבית המקהלה. גג המקהלה עוטר באריחים מזוגגים "לפי האופנה הבורגונדית". אוגוסט בוסאן שיחזר את העיטור המפוסל של המגדל והטימפנון בסגנון המאה ה-13; גגות הזכוכית של הטרנספט והמקהלה, שבוצעו על ידי אדואר דידרון ופול ניקוד, הותקנו בין 1870 ל-1872. בזרוע הימנית, ציור של סבסטיאן בורדון מתאר את נפילת שמעון הקוסם (1657), פרק אפוקריפי ב חייו של פטרוס הקדוש. ב-1795 מושב הבישוף (מנזר בנדיקטוס הקדוש לשעבר) הפך לבניין בית הספר לרפואה של מונפלייה. ב-1847 הבישוף שארל תומא טיבו (1860-1835) השיג הכרת הכנסייה כבזיליקה מינורית. ב-1856 מבנה הקתלדרה שימש לנזירי מסיוני החוץ בפריז כדגם לבניית "כנסיית אם האל ממלאקה" (הידועה כ"כנסיית פרנסואה-גזבר הקדוש" במלאקה, במלזיה של ימינו. ב-1870 אוגוסט בוסאן הוזמן לקשט את פורטל הטרנספט המוקדש ל מרים הבתולה. התבליט שהוא יצר כדי לעטר את המשקוף סימל את הכתרת הבתולה אחרי קבורת ישו והערצת המאגים. הוא נוצר בהשראת העיטורים המפוסלים של פורטל השיפוט האחרון של הבתולה בקתדרלת נוטר דאם בפריזף, לפי סגנון המאה ה-13. ב-1906 סווגה הקתדרלה כמורשת היסטורית של צרפת . בעקבות העלאתה בדצמבר 2002 של רמת דיוקסיית מונפלייה לדרגת ארכיבישופות הפכה קתדרלת פטרוס הקדוש לקתדרלה מטרופולטנית. הפרובינציה הכנסייתית מונפלייה כוללת בימינו את הדיוקסיות הסופרגניות של מאנד (לוזר), דיוקסיית פרפיניאן-אלן (בעבר סופרגנים של אלבי).דיוקסיית נים (בעבר דיוקסיה סופרגנית של אביניון) וקרקסון (בעבר הדיוקסיה הסופרגנית של טולוז). המבנה אורכה של הקתדרלה 95 מטר בפנים ו-102.50 מטר בחוץ; אם נוסיף את המרפסת, אורכה 113 מ'. גובה הספינה היא 28.50 מטר, בעוד הטרנספט והמקהלה מגיעים לגובה פנימי של 27.50 מטר. הרוחב הכולל של הספינה וחלקיה הצדדיים הוא 26.7 מטר. בחוץ שני העמודים (קוטר 4.55 מטר) והחופה בחזית הפורטל הגדול מקוריים (המאה ה-14) והם דקורטיביים גרידא. הפורטל הגותי הצדדי משנת 1875, המוקדש לבתולה, הוא פרי עבודתו של הפסל אוגוסט בוסאן. גלריה קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של קתדרלת מונפלייה (בצרפתית) קתדרלת מונפלייה – מצגת היסטורית, אמנותית וספרותית – המנהלה האזורית לתרבות DRAC של חבל לנגדוק-רוסיון והקוסטודיה האזורית של המונומנטים ההיסטוריים, 2013 Hélène Palouzié et Alain Daguerre de Hureaux (dir.), La cathédrale de Montpellier : Présentation historique, artistique et littéraire, monuments et objets, Montpellier, Direction régionale des Affaires culturelles (DRAC) du Languedoc-Roussillon et Conservation régionale des Monuments historiques (CRMH), 2013, p. 4, 13 לקריאה נוספת Louise Guiraud, Les Fondations du pape Urbain V à Montpellier : le monastère Saint-Benoît et ses diverses transformations depuis sa constitution en cathédrale en 1536, J. Martel Aîné, 1891, p.268 (לואיז גירו – הבניינים מיסודו של האפיפיור אורבנוטס החמישי במונפלייה:המנזר בנדיקטוס הקדוש וגלגוליו השונים עד להכרזתו לקתדרלה ב-1536) הערות שוליים