Thimlich Ohinga

Thimlich Ohinga on rakennusryhmän raunio Keniassa Migorin kaupungin luoteispuolella Victorianjärven alueella. Se on Unescon maailmanperintökohde vuodesta 2018. Ryhmä rakennettiin luultavasti 1500-luvulla. Se näyttää toimineen linnoituksena, joka suojasi sekä ihmisiä että karjaa, mutta se on myös määritellyt sosiaalisia kokonaisuuksia ja sukulaisuuteen liittyviä suhteita. Se on poikkeuksellisen suuri ja hyvin säilynyt esimerkki massiivisten kivistä latomalla rakennettujen muurien perinteestä, joka oli tyypillistä Victorianjärven ympäristön ensimmäisille paimentolaisyhteisöille ja joka säilyi 1500-luvulta 1900-luvun puoliväliin. Maailmanperintökohteeseen kuuluu neljä suurempaa linnoitusta eli ohingnia, joilla kaikilla on sivurakennuksia. Suurinta ohingaa kutsutaan nimellä Kochieng, kun taas muut ovat Kakuku, Koketch ja Koluoch. Kivimuurit on ladottu kolmessa osassa, ja niissä on erikseen rakennetut ulompi ja sisempi kerros, joita keskimmäinen osa pitää yhdessä. Kivet asetettiin toisiinsa lukittuvaan järjestelmään, josta tulee riittävän tukeva ilman laastia tai sementtiä. Seinät on rakennettu siististi järjestetyistä erikokoisista kivistä ilman laastia. Seinien korkeus vaihtelee 1,5 metristä 4,5 metriin ja keskimääräinen paksuus on 1 metri. Thimlich Ohinga on poikkeuksellinen esimerkki Victorianjärven altaan asutusmalleista ja alueellisista yhteisösuhteista. Se dokumentoi eri kielitaustaisten ihmisten peräkkäisiä asutuksia Victorianjärven altaan tärkeän muuttoliikkeen ja asutuksen aikana 1500- ja 1600-lukujen välillä. Se antaa myös viitteitä tuon ajan yhteisöllisissä asutuksissa vallitsevista asutusmalleista, karjankasvatuksesta ja käsityötavoista. 'Thimlich Ohinga' tarkoittaa "pelottavan tiheää metsää" luon kielellä, jota puhuu alueella asuva niililäinen ryhmä. Rakennusten joukosta löydetyt materiaalit on ajoitettu yli 500 vuoden taakse. Koska alueen nykyiset asukkaat saapuivat luultavasti noin kolme vuosisataa sitten, vaikuttaa todennäköisimmältä, että alkuperäisten kivirakennusten tekijöitä olivat bantut, jotka asuttivat tätä aluetta alun perin ennen luoiden saapumista. Myöhemmin yhteisöt, jotka muuttivat tälle alueelle 1400–1800-luvuilla, tekivät korjaus- ja muutostöitä. Kaikki nämä asutus- ja korjausjaksot eivät kuitenkaan häirinneet rakenteiden arkkitehtuuria tai säilymistä. 1900-luvun ensimmäisellä neljänneksellä ohinga-linnoitukset kävivät tarpeettomiksi. Kivirakenteita ei enää uusittu, ja sen seurauksena monista on jäljellä enää matala kivirengas, jälki maassa tai ei sitäkään. Thimlich Ohinga on yksi harvoista säilyneistä kivirakenteista. Lähteet