תחנת שיבויה

תחנת שיבויה (ביפנית: 渋谷駅) היא תחנת רכבת הנמצאת ברובע שיבויה שביפן, בסמוך למעבר החציה של שיבויה המפורסם. התחנה מהווה מוקד עניין חשוב, הן מפאת גודלה, והן בגלל האזור המרכזי והשוקק שבסביבתה. התחנה מכילה ארבעה עשר רציפים המשרתים תשעה קווי רכבת. בתחנה פועלים קווים של ארבע חברות רכבות: חברת הרכבות של מזרח יפן, קיו קורפוריישן, טוקיו קורפוריישן, וטוקיו מטרו. התחנה מיועדת לשרת כ-3 מיליון נוסעים ביום. לפי נתונים מ-2010, התחנה נחשבת לתחנת רכבת הנוסעים הרביעית העמוסה ביותר ביפן (לאחר התחנות שינג'וקו, איקבוקורו ווסקה / אומדה). התחנה משרתת בעיקר נוסעים בין מרכז העיר לפרוורים מדרום וממערב. ממש מחוץ לתחנה נמצא מעבר שיבויה האייקוני, הידוע כאחד הצמתים העמוסים ביותר להולכי רגל בעולם. בשנת 2012 החלה תוכנית שיפוצים, במסגרתה עתידים להיבנות תשעה מגדלים רבי קומות. היסטוריה התחנה נפתחה לראשונה ב-1 במרץ 1885 כתחנה של קו שינאגאווה, קודמו של קו יאמאנוטה של ימינו. מאוחר יותר, ב-1907, התחנה הורחבה, ונוספה מסילת הרכבת Tamagawa, שנסגרה ב-1969, ואת הקווים טויוקו (1927) וטייטו שיבויה (כיום קו אינוקאשירה). בתחילת דרכה היו בתחנה מיעוט נוסעים, כ-34 בממוצע ליום. ההתפתחות המשמעותית של התחנה הגיעה לאחר שאיש עסקים חשב על רעיון לפתוח חנות כלבו שמחוברת לתחנה, דבר שלא היה מצוי באותה תקופה. ב-1934 נפתחה החנות, והמיזם התברר כרעיון מוצלח: התחנה החלה למשוך אנשים, ומספר המבקרים גדל בהתמדה. בהמשך נוספו לאזור מרכזי מסחר נוספים: בשנות ה-70, חברת Seibu Railway פתחה בית-כלבו מתחרה, ומתחם אופנה בשם Parco שיועד למשוך צעירים. בשנת 1979 נוסף גורם משיכה משמעותי, כשבסמוך לתחנה הוקם מגדל "שיבויה 109" על ידי התאגיד TOKYU. המגדל מתמקד בעיקר באופנה לצעירים, והוא מהווה גורם משיכה בתחום זה. החל מ-2012 החלה תוכנית שיפוצים, במסגרתה עתידים להיבנות תשעה מגדלים רבי קומות, מתוך מטרה להפוך את האזור לסמל אייקוני, כמו ניו יורק ולונדון. התכנית עתידה להסתיים ב-2027. נקודות עניין בצומת שיבויה הסמוכה לתחנה הוקמה כיכר קטנה, בה הוצב פסל ברונזה לזכרו של הכלב האצ'יקו. האצ'יקו היה כלב שהתפרסם ברחבי יפן, והפך לסמל לנאמנות - ערך מקודש בתרבות היפנית. הכלב, מסוג אקיטה, אומץ בשנת 1924 על ידי פרופסור הידסבורו אואנו, מרצה לחקלאות באוניברסיטת טוקיו. הכלב ליווה את בעליו מדי בוקר לתחנה, והמתין לו בשובו אחר הצהריים. כשנה לאחר מכן, במאי 1925, מת הפרופסור משבץ בעת הרצאה באוניברסיטה, ולאחר מכן אלמנתו עקרה מטוקיו. אולם האצ'יקו המשיך לחפש את בעליו, ונמלט מספר פעמים מביתו החדש אל הבית הקודם. לאחר שהבין כי אואנו לא מתגורר עוד בבית, החל להתייצב בתחנת הרכבת בשעה שבה נהג לקבל אותו בשובו. כך, המשיך לפקוד את התחנה מדי יום במשך עשר שנים, עד שמת ב-8 במרץ 1935. המקרה זכה לכתבות רבות בעיתונות ולפרסום רב, והאצ'יקו הפך לסמל לנאמנות. באפריל 1934 הוצב פסל של האצ'יקו, בנוכחות הכלב בעצמו. לאחר מותו, ב-8 במרץ 1935, גופתו פוחלצה והיא מוצגת במוזיאון הלאומי למדע בטוקיו. מדי שנה, ב-8 באפריל, נערך בתחנה טקס לזכר האצ'יקו ונאמנותו. פסלו של האצ'יקו נחשב לנקודת המפגש הפופולרית ביותר ביפן. בשנת 2009 יצא הסרט "האצ'יקו", בכיכובו של ריצ'רד גיר, המבוסס על הסיפור. סטטיסטיקת נוסעים נכון ל-2013, תחנת JR East שימשה 378,539 נוסעים מדי יום (נוסעים עולים בלבד), מה שהופך אותה לתחנה החמישית העמוסה ביותר של רשת הרכבות המזרחית של טוקיו תחנת Keio שימשה בממוצע 336,957 נוסעים מדי יום (נוסעים יוצאים ונכנסים), מה שהופך אותה לתחנה העמוסה ביותר בקו אינוקאשירה. תחנת המטרו של טוקיו גינזה שימשה בממוצע 212,136 נוסעים מדי יום ותחנות המטרו של טוקיו Hanzōmon ו-Fukutoshin שימשו בממוצע 731,184 נוסעים מדי יום. (שעוברים בתחנה, גם אם לא ירדו או עלו בה). תחנת Tokyu Toyoko Line שימשה בממוצע 441,266 נוסעים מדי יום ותחנת Den-en-toshi Line שימשה בממוצע 665,645 נוסעים מדי יום. קישורים חיצוניים הערות שוליים