בזיליקת סנטה קרוצ'ה

בזיליקת סָנטָה קרוֹצֶ'ה (באיטלקית: Basilica di Santa Croce – "בזיליקת הצלב הקדוש") היא כנסייה פרנציסקנית בתבנית של בזיליקה בעיר פירנצה, אחת הכנסיות הגדולות בעיר והבזיליקה הפרנציסקנית הגדולה בעולם. היא בנויה בשילוב סגנונות של אדריכלות גותית, אדריכלות הרנסאנס והתחייה הגותית. בין כותלי הבזיליקה קבורים איטלקים דגולים והיא משמשת כעין פנתאון או, כפי שהיא קרויה לעיתים "מקדש התהילה האיטלקית" (באיטלקית: Tempio dell'Itale Glorie). בין הקבורים בבזיליקה: גלילאו גליליי, מיכלאנג'לו, המלחין ג'ואקינו רוסיני, ההוגה והמחזאי ניקולו מקיאוולי ורבים אחרים. הבזיליקה גם עשירה במיוחד ביצירות אמנות, מן החשובות באיטליה. מיקומה של הבזיליקה בנקודה הנמוכה בעיר וסמוך לגדות הארנו, גרם לכך שהיא הוצפה מים ובוץ בעת עליית נהר הארנו על גדותיו ב-1966 עד לגובה של כ-7 מטרים. לבזיליקה וליצירות שבה נגרמו נזקים קשים, חלקם ללא תקנה. המבנה הבזיליקה בנויה בתבנית צלב בצורת T, אורכה 115 מטרים והיא כוללת אולם תווך (ספינה) ושתי סיטראות המופרדות מן האולם על ידי שתי שורות עמודים בחתך מתומן. מדרום לבזיליקה שכן מנזר שכבר אינו קיים, אך הקלויסטר שלו נשאר. מגדל פעמונים לצידה של הבזיליקה הוקם ב-1842 והחליף מגדל קודם שנפגע על ידי ברק. החזית הנאו-גותית הוקמה בין השנים 1857–1863 על ידי האדריכל היהודי ניקולו מטס (Nicolò Matas) מאנקונה, ששילב בגמלון מגן דוד גדול ובולט. מטס אף קבור במתחם הבזיליקה, כאחד מהאיטלקים הדגולים, אך כיוון שהיה יהודי נקבר מתחת למרפסת ולא בין כותלי הבזיליקה עצמה. בניית הבזיליקה החלה ב-3 במאי 1294, על פי האגדה יוזם הקמתה ומי שבחר את מקומה היה פרנציסקוס מאסיזי, מייסד מסדר הפרנציסקנים עצמו. הבנייה, שתוכננה על ידי ארנולפו די קמביו, מומנה בכספי המשפחות האצילות והעשירות בעיר. הבזיליקה מוקפת ב-16 קפלות לכבודן של המשפחות הפלורנטיניות שמימנו את הקמתה. הבזיליקה קודשה לבסוף עם גמר בנייתה על ידי האפיפיור אאוגניוס הרביעי ב-1442. קפלת פאצי הנמצאת בקלויסטר, שתוכננה על ידי פיליפו ברונלסקי ומהווה דוגמה מובהקת לאדריכלות הרנסאנס עוטרה על ידי לוקה דלה רוביה ובפרט בולטת בה יצירתו בטרה קוטה עם זיגוג "שנים עשר השליחים". קפלה זו גם מצטיינת בחלון אוקולוס ("עין") בראש הכיפה. בקלויסטר ניצב פסלה של פלורנס נייטינגייל, מייסדת מקצוע הסיעוד המודרני, ילידת העיר שגם קרויה על שמה. ב-1560, כחלק מהשינויים שעברו על האדריכלות הכנסייתית, הוסר הסורג שלפני בית המקהלה. הדבר גרם להרס המזבח המקורי ששולב בסורג זה. עיצוב הפנים המחודש לאחר הסרת הסורג נעשה על ידי ג'ורג'ו וזארי. במרתף הבזיליקה מצוי חדר האוכל של הנזירים (הרפקטוריום) ומוזיאון אמנות. מוזיאון זה נפגע קשות בעת עליית נהר הארנו על גדותיו ב-1966. יצירות אמנות בולטות בבזיליקה יצירת האמנות החשובה ביותר בבזיליקה היא "הצליבה" מאת צ'ימבואה, מאבות הרנסאנס האיטלקי, יצירה שנפגעה קשות בשיטפון ב-1966 ולא שוקמה. כמו כן ניתן למנות מספר יצירות מאת דונטלו בקפלת בארדי (Bardi), פסל מאת ברתולומאו באנדינלי, פרסקו מאת אניולו גאדי בקפלת קסטלני (Castellani) ופרסקו מאת טדאו גאדי בקפלת ברונסלי (Baroncelli) עוד משלו צליבה וציור "הסעודה האחרונה" ברפקטוריום. חלק מהקפלות המקיפות את הבזיליקה מעוטרות בפרסקו מעשה ידי ג'וטו בהן קפלות פרוצי (Peruzzi) ובארדי ומיוחסת לו גם "הכתרת הבתולה" בקפלת ברונסלי. את קבר מיכלאנג'לו עיצב ופיסל ג'ורג'ו וארי. את קבר קרלו מרסופיני (איט') פיסל דזידריו דה סטיניאנו. מאמנים שלאחר הרנסאנס ניתן למנות את מצבת המשורר ויטוריו אלפיירי מעשה ידי אנטוניו קנובה ופסל לוחם מאת הפסל האנגלי המודרני, הנרי מור. אנשי שם הקבורים בבזיליקה או שניצב בה ציון לזכרם מיכלאנג'לו קרלו מרסופיני (איט') דנטה אליגיירי (ציון בלבד) גלילאו גליליי ניקולו מקיאוולי לאון בטיסטה אלברטי, איש אשכולות בן ג'נובה מן המאה ה-15 ז'וזף בונפרטה, אשתו ז'ולי קלארי ובתם שרלוט נפוליאון בונפרטה לורנצו גיברטי, פסל בן המאה ה-15 ג'ואקינו רוסיני לורנצו ברטוליני פסל גוליילמו מרקוני ממציא הרדיו הקבור ליד בולוניה (ציון בלבד) אנריקו פרמי, פיזיקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה הקבור בשיקגו (ציון בלבד) לאונרדו ברוני גלריית תמונות קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של בזיליקת סנטה קרוצ'ה דף הבזיליקה באתר מוזיאוני פירנצה סרט על שחזור הפרסקאות של ג'וטו בבזיליקה לאחר השיטפון של 1966 מאתר ה-BBC (באנגלית) בזיליקת סנטה קרוצ'ה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים