Papyrusten huvila

Papyrusten huvila (ital. Villa dei Papiri) oli antiikin aikainen villa eli roomalainen huvila Herculaneumissa Italiassa. Sen rauniot ovat osa Herculaneumin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta. Huvila peittyi tuhkaan ja ja liejuun Vesuviuksen purkautuessa vuonna 79. Rakennuksen nimi on peräisin siitä, että sen raunioista on löydetty suuri kirjasto, joka sisältää huomattavan määrän hiiltyneitä papyruksia. Tämä löytö, niin kutsutut Herculaneumin papyrukset, on papyrologian kannalta hyvin merkittävä. Historia Niin kutsutun Papyrusten huvilan rakennuttajana, ensimmäisenä omistajana ja sen kirjaston perustajana pidetään Lucius Calpurnius Piso Caesoninusta, joka oli senaattori, vuoden 58 eaa. konsuli ja Julius Caesarin appi. Piso oli korkeasti koulutettu mies ja filosofien ja runoilijoiden hyväntekijä ja suojelija, ja huvilassa toimi hänen suojattinsa Filodemos Gadaralainen, joka oli epikurolainen filosofi. Rakennuksen omistajiksi on ehdotettu myös Marcus Octaviusta, joka oli vuoden 50 eaa. kuruulinen ediili; Appius Claudius Pulcheria, joka oli vuoden 54 eaa. konsuli; sekä Lucius Calpurnius Piso Frugi Pontifexia, joka oli Caesoninuksen poika ja vuoden 15 eaa. konsuli. On mahdollista, että myöhemmät omistajat ovat laajentaneet Caesoninuksen perustamaa kirjastoa. Tutkijat arvelevat, että huvila oli vuoden 79 tulivuorenpurkauksen aikaan poissa käytöstä ja kunnostettavana. Purkaus peitti huvilan ja koko Herculaneumin noin 30 metriä paksun vulkaanisen tuhkan kerroksen alle. Huvilan rauniot löydettiin vuonna 1750 ja sen ensimmäiset arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1750–1761. Alussa sen raunioihin kuljettiin tunneleita pitkin. Sitä on kaivettu uudestaan vuosina 1764–1765 ja 1996–1998 sekä vuodesta 2008 lähtien. Kaivauksissa löydettiin rakennuksen papyrusrullia täynnä ollut kirjasto, joka oli oman aikansa mittapuulla huomattavan suuri. Se on ainoa antiikin ajalta nykyajalle ajalle säilynyt kirjasto. Kirjastoa on ehdotettu Filodemoksen omistamaksi ja hänen työkirjastokseen. J. Paul Gettyn Malibuun Los Angelesin lähelle rakennuttama Gettyn huvila (Getty Villa) on saanut innnoituksensa Papyrusten huvilasta. Rakennus ja löydökset Rakennus oli esikaupunkihuvila, joka sijaitsi Herculaneumin luoteispuolella, alun perin meren rannalla. Sen merenpuoleisen julkisivun pituudeksi mainitaan eri lähteissä noin 220–250 metriä. Huvilan arkkitehtuuri on Pompejin seudun esikaupunkihuviloille tyypillinen. Rakennuksen atrium toimi sisäänkäyntihallina ja yhteystilana talon eri osiin. Sisäänkäynti avautui meren puolelle pylväskäytävän kautta. Atriumin impluviumin ympäriltä löydettiin 11 suihkulähdepatsasta, jotka esittivät satyyreja kaatamassa vettä kannusta sekä amoriineja suihkuttamassa vettä delfiinin suusta. Atriumia seurasi ensimmäinen peristyyli, joka oli neliönmuotoinen. Sen jokaisella sivulla oli kymmenen pylvästä ja sen keskellä oli vesiallas. Tältä alueelta löydettiin pronssinen Doryforos-hermi, joka oli Polykleitoksen urheilijapatsaan jäljennös, sekä Apollonios Ateenalaisen, Arkhiaan pojan, tekemä amatsonia esittänyt hermi. Suurempaan toiseen peristyyliin kuljettiin ensimmäisestä peristyylistä tablinumin kautta. Tablinumin propylaionin alta löydettiin arkaainen Athene Promakhos -patsas. Suuressa peristyylissä, joka oli sijoitettu suoraan kulmaan muuhun rakennukseen nähden, oli huomattavan pitkä vesiallas. Varsinaiset asuin- ja vastaanottotilat sijaitsivat portiikkien ja terassien ympärillä. Ne saivat runsaasti auringonvaloa ja niistä oli näkymät merelle ja maaseudulle. Asuintiloista löydettiin kirjasto, jossa oli puisiin rasioihin sijoitettuja, rullattuja ja hiiltyneitä papyruksia; osa oli tavallisilla puuhyllyillä seinien vierustoilla, osa keskellä huonetta olleen hyllyrakenteen molemmin puolin. On arveltu, että huvilassa voisi olla myös toinen, vielä kaivamaton kirjastohuone. Puutarhoissa oli galleria rintakuvia, hermejä sekä pieniä marmori- ja pronssiveistoksia. Ne oli aseteltu pylväiden väliin puutarhan avoimelle alueelle sekä suuren vesialtaan reunoille. Papyrukset Papyrusten huvilan kirjastosta on tähän mennessä löydetty yhteensä noin 1 800 papyrusrullaa. Papyrukset ovat hiiltyneet läpikotaisin tulivuorenpurkausta seuranneessa kuumuudessa. Hiiltyneet rullat ovat myös niin hauraita, ettei niitä voi avata. Tästä huolimatta papyrukset ovat ainakin osittain luettavissa nykytekniikalla. Tekniikkaa niiden lukemiseksi kerroksittain röntgenkerroskuvantamismenetelmällä kehitetään edelleen. Monet kirjakääröistä olivat peräisin Filodemokselta. Joskus on toivottu, että papyrusten joukossa saattaisi olla säilynyt jopa monia tähän asti kadoksissa olleita antiikin aikaisia teoksia, kuten esimerkiksi Aristoteleen dialogeja tai Sapfon runoja. Tällaisten tekstien löytyminen olisi erittäin merkittävä tapaus. Löydöt ovat kuitenkin koskeneet pääasiassa epikurolaista filosofiaa. Monet ovat Filodemoksen itsensä kirjoittamia teoksia. Huvilasta löydettyjä papyruksia säilytetään Napolin kansalliskirjastossa. Veistoskokoelma Rakennuksesta on löydetty yli 80 pronssista ja marmorista veistosta, jotka ovat huippulaatuista käsityötä. Veistokset ovat Napolin arkeologisessa museossa. Lähteet Kirjallisuutta Lapatin, K. (ed.): Buried by Vesuvius: The Villa Dei Papiri at Herculaneum. Los Angeles: J. Paul Getty Museum, 2019. ISBN 9781606065921 (englanniksi) Zarmakoupi, Mantha: The Villa of the Papyri at Herculaneum: Archaeology, Reception, and Digital Reconstruction. (Sozomena: studies in the recovery of ancient texts: edited on behalf of the Herculaneum Society, 1) Berlin/New York: Walter de Gruyter, 2010. ISBN 9783110203882 (englanniksi) Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Papyrusten huvila Wikimedia Commonsissa