Popidius Priscuksen leipomo

Popidius Priscuksen leipomo (VII.2.22, ital. Panificio di N. Popidio Prisco) oli antiikin aikainen leipomo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region VII insulassa 2 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta. Popidius Priscuksen leipomo on Pompejin parhaiten tunnettuja esimerkkejä leipomosta (lat. pistrinum), joita kaupungista on tunnistettu 35. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1834, 1844 ja 1865. Leipomo sijaitsi Pompejin kaupunkialueen keskiosissa. Rakennuksessa, samoin kuin usein muuallakin Pompejissa, mylly ja leipomo olivat yhdessä. Vehnä jauhettiin viidellä suurella laavakivisellä myllynkivellä. Ne koostuivat ylemmästä tiimalasin muotoisesta osasta (catillus) ja alemmasta kartionmuotoisesta osasta (meta). Vilja kaadettiin catillukseen, jota pyörittivät orjat tai eläimet; se jauhoi viljan ja pudotti jauhon alapuolelle. Leivät paistettiin rakennuksen keskellä sijainneessa suuressa uunissa. Leipomossa ei poikkeuksellisesti ollut myyntitiskiä, ja siksi arvellaan, että leivät valmistettiin tilauksesta tai myytiin tukkuna tai kaduilla kiertävien kauppiaiden välityksellä. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Popidius Priscuksen leipomo Wikimedia Commonsissa