Minturnae

Minturnae (lat.; m.kreik. Μιντοῦρναι, Mintūrnai, Μιντούρνη, Mintūrnē) oli antiikin aikainen kaupunki Latiumissa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Sessa Auruncan kunnan alueella noin kolme kilometriä kaakkoon nykyisestä, antiikin aikaisen kaupungin mukaan nimetystä Minturnon kaupungista. Maantiede Minturnaen kaupunki sijaitsi Latiumin ja Campanian rajajokena toimineen Liris (nyk. Garigliano) -joen varrella noin kaksi kilometriä sisämaahan Tyrrhenanmeren rannasta. Kaupunki oli Via Appian varrella, joka tässä kohtaa kulki Liriksen yli. Strabonin mukaan Minturnae sijaitsi noin 80 stadionin päässä Formiaesta ja yhtä kaukana Sinuessasta; itinerariumit ilmoittavat etäisyydeksi kumpaankin yhdeksän roomalaista mailia. Kun Liris oli ylitetty, yksi tienhaara haarautui Via Appiasta vasemmalle ja johti Suessa Auruncan kautta Teanum Sidicinumiin, jossa se liittyi Via Latinaan. Plinius vanhemman mukaan Minturnae ulottui Liriksen molemmille rannoille; ja on varmaa, että sen alue käsitti laajan maa-alueen molemmin puolin jokea. Kaupunki sijaitsi laajan suon laitamilla, mikä teki siitä epäterveellisen ja sijaintipaikaltaan epäedullisen. Ovidius viittaa siihen ilmaisulla ”Minturnae graves”, suomennoksessa ”Minturnaen rämemaat”. Historia Varhaishistoria Minturnaen katsotaan saaneen alkunsa 700-luvulla eaa. Se oli alun perin ausonien eli aurunkien kaupunki ja osa aurunkien kaupunkien liittoa Pentapoli auruncaa. Sen asukkaasta käytettiin etnonyymiä Minturnensis, kreikaksi Mintūrnēsios (Μιντουρνήσιος). Kaupungin nimi esiintyy antiikin ajan historiassa ensimmäisen kerran suurten latinalaissotien aikana vuosina 340–338 eaa., kun se tarjosi turvapaikan latinalaisille joukoille heidän kärsittyään tappion Campaniassa. Ausonit vaikuttavat olleen tuolloin liitossa latinalaisten ja campanialaisten kanssa. Livius kertoo vuoteen 313 eaa. liittyen, että ausonialaisia kaupunkeja oli kolme, Minturnae, Ausona ja Vescia, ja ne olivat julistautuneet vihamielisiksi Roomaa vastaan Lautulaen taistelun jälkeen; mutta eräiden ylhäisöön kuuluneiden nuorukaisten petoksen kautta ne oli jälleen luovutettu roomalaisten käsiin, ja asukkaat surmattiin säälimättä. Samalla kaupunki ilmeisesti tuhottiin. Roomalaisaika Roomalaiset rakensivat kaksi vuotta myöhemmin, 311 eaa., Via Appian kaupungin myöhemmän sijaintipaikan läpi. Vuonna 296 tai 295 eaa. paikalle perustettiin Minturnaen roomalainen siirtokunta, samaan aikaan kuin Sinuessaan, joka sijaitsi hieman kauempana samaa rannikkoa etelään. Molemmat olivat ns. Coloniae Maritimae, joiden asukkailla oli Rooman kansalaisoikeudet, ja niiden tarkoituksena oli selvästi ylläpitää ja turvata roomalaisten yhteydet Campaniaan. Toisen puunilaissodan aikana sekä Minturnae että Sinuessa kuuluivat niihin siirtokuntiin, jotka pyrkivät, kuitenkaan onnistumatta, vapautumaan velvollisuudesta toimittaa sotilasväkeä; ja myöhemmin, sodassa Antiokhos III:tta vastaan vuonna 191 eaa., ne yrittivät yhtä huonolla menestyksellä hankkia vapautuksen miesten ja muonituksen toimittamisesta meripalvelusta varten. Minturnaen sijainti Via Appian varrella varmisti sen vaurauden sen epäterveelliseksi sanotusta sijainnista huolimatta; ja näyttää siltä, että se oli jo tasavallan aikana, kuten varmasti keisarikaudella, kukoistava ja väkirikas kaupunki. Vuonna 88 eaa. Minturnaessa tapahtui Mariuksen kuuluisa seikkailu, kun hän päätyi Liris-joen suulle paettuaan Roomasta meritse välttääkseen Sullan käsiin joutumista. Aluksi hän yritti piiloutua merenrannan läheisiin soihin; mutta kun hänet löydettiin ja vedettiin sieltä pois, hänet heitettiin vankilaan Minturnaen viranomaisten määräyksestä, ja sinne lähetettiin orja tappamaan hänet. Kuitenkin kerrotaan, että mies oli niin vaikuttunut vanhan kenraalin majesteettisesta olemuksesta, ettei kyennyt suorittamaan tehtäväänsä; tämän jälkeen viranomaiset päättivät lähettää Mariuksen pois ja panivat hänet laivaan, joka kuljetti hänet Afrikkaan. Tasavallan aikana Minturnae mainitaan historiassa vain harvoin, mutta Cicero mainitsee sen toistuvasti ohimennen, koska se sijaitsi Via Appialla ja hän kulki usein sen kautta. Se säilytti hänen aikanaan siirtokuntakaupungin arvonimen. Minturnaeen asutettiin uusia siirtokuntalaisia Augustuksen määräyksestä. Nämä olivat Julius Caesarin veteraaneja, ja asuttaminen tapahtui mahdollisesti jo ensimmäisen triumviraatin aikana tai hieman myöhemmin. Myöhemmin kaupunkiin asutettiin siirtokuntalaisia uudelleen Caligulan aikana. Tämän seurauksena sekä Plinius vanhempi että Klaudios Ptolemaios mainitsevat Minturnaen siirtokuntana, samoin useat piirtokirjoitukset; ja näyttää siltä, että kaupunki säilyi koko Rooman valtakunnan ajan kukoistavana ja tärkeänä paikkana. Sen vauraudesta todistavat lukuisat piirtokirjoitukset sekä alueella yhä jäljellä olevat rauniot. Myöhäisantiikista keskiajalle Kaupungin tuhoutumisajankohta on tuntematon: vielä Prokopios mainitsee sen kaupunkina, ja ilmeisesti melko vahvana paikkana; mutta keskiajan alkaessa kaikki jäljet siitä ovat hävinneet, ja langobardit tuhosivat sen vuonna 590. Asukkaat näyttävät vetäytyneen lähelle nykyisen Minturnon (aiempi Trajetto) paikalle; sen vanha nimi oli ilmeisesti johdettu Liris-joen ylityksestä (Ad Trajectum), vaikka se ei lainkaan sovi sen nykyiseen korkeampaan sijaintiin. 700-luvulta jaa. alkaen Minturnaen raunioita käytettiin rakennuskivilouhoksena Trajettolle ja myöhemmin Cassinolle, mikä on osaltaan vaikuttanut rakennusjäännösten säilymiseen. Rakennukset ja löydökset Minturnaen roomalaisaikaisen kaupungin raunioihin kuuluu laaja rauniokenttä, jossa on muun muassa teatterin rauniot, temppelien perustuksia, akvedukti, joka toi vettä läheisiltä kukkuloilta, sekä osia muureista ja torneista. Kaikki nämä rauniot sijaitsevat Liris-joen oikealla eli luoteisrannalla rannalla. Alkuperäisestä ausonilaisesta kaupungista ei ole löydetty jäänteitä, mutta sen oletetaan sijainneen samalla paikalla kuin roomalainen kaupunki tai sen läheisyydessä. Kaupungissa Kaupunginmuurit, castra ja portit Minturnaen roomalaisaikaisen kaupungin ytimessä oli siirtokunnille tyypillinen suorakulmainen castrum. Se sijaitsi Liris-joen oikealla. Castrumin koko oli noin kolme hehtaaria, ja se oli ympäröity muurilla, josta on säilynyt joitakin perustuksia. Ennen vuotta 207 eaa. kaupunkia laajennettiin länteen ja etelään. Tällöin rakennettiin uusi hakatuista tuffikivistä tehty muuri, jossa oli torneja noin 15 metrin välein sekä länsiportti. Näistä muureista ja porteista on säilynyt jäännöksiä. Tasavallan ajan forum ja Capitolium Kaupungin varhaisimman forumin arvellaan sijainneen hieman castrumin länsipuolella. Tämän varhaisen forumin koko oli noin 63 × 50 metriä, ja se avautui etelään Via Appialle. Myöhemmin, todennäköisesti vuonna 191 eaa. tapahtuneeksi oletetun tulipalon jälkeen, forum rakennettiin uudelleen. Uudessa vaiheessa forumin itä-, pohjois- ja länsireunoilla oli kaksinkertainen pylväikkö. Forumin länsiosassa sijaitsi vapaasti seisova kolmicellainen temppeli, jota arvellaan Capitoliumiksi. Se oli suunnattu etelään Via Appialle. Forum tuhoutui uudelleen tulipalossa vuoden 65 eaa. jälkeen mutta ennen noin vuotta 45 eaa. Tämän jälkeen forumille pyhitettiin tärkeä sovituksellinen bidental, eli pyhä alue tai muistomerkki, joka liittyi uskonnollisiin puhdistusrituaaleihin. Capitolium rakennettiin uudelleen kalkkikivestä, ja myös pylväikkö uusittiin. Uudistusten arvellaan liittyvän Julius Caesarin veteraanien asuttamiseen. Hadrianuksen aikana tasavaltalainen forum suljettiin kokonaan liikenteeltä muureilla ja propylonilla. Samalla sen itäisen ja läntisen pylväikön eteläpäihin lisättiin kaivohuoneet. Temppeli A Forumin itäosassa sijaitsi niin kutsuttu Temppeli A. Se oli forumin toinen merkittävä etelään Via Appialle suunnattu temppeli. Temppeli rakennettiin joko Augustuksen ja Tiberiuksen aikana tai mahdollisesti vasta noin vuonna 30 jaa. Se oli mahdollisesti omistettu Roomalle ja Augustukselle, ja siellä on arveltu olleen Augustuksen tai Tiberiuksen patsas. Temppeli A:n podiumin verhouksesta on löydetty uudelleen käytettynä yhteensä 29 omistuspiirtokirjoitusta, jotka ovat mahdollisesti peräisin alttareista. Ne ajoittuvat enimmäkseen vuosien 90–64 eaa. välille ja mainitsevat useita paikallisissa kulteissa toimineita vapautettuja. Temppeli B ja temenos Forumin itäpuolella sijaitsi yksicellainen tuffikivinen temppeli, niin kutsuttu Temppeli B. Se oli rakennettu vanhan castrumin muurin perustuksille. Temppeliin liittyi suuri pylväikköjen ympäröimä pyhäkköalue eli temenos. Myöhemmin Temppeli B:n itäpuolelle lisättiin pieni temppeli, ja toinen temppeli sijoitettiin läntisen temenos-pylväikön eteläpäähän. Keisarillinen forum Keisarikaudella, tasavallan ajan forumin käytyä liian pieneksi, Via Appian vastakkaiselle puolelle rakennettiin suurempi niin kutsuttu keisarillinen forum. Siitä tunnetaan pitkä itäsivun pylväikkö sekä niin kutsuttu L-katu. Alueelta tunnetaan myös laajoja kylpylöitä sekä tabernoja eli myymälätiloja, joita oli forumin luoteiskulman lähellä Via Appian varrella. Lisäksi kauppoja oli L-kadun toisella puolella, Temppeli L:n eteläpuolella. Temppeli L Keisarilliseen forumkokonaisuuteen liittyi niin kutsuttu Temppeli L, joka tunnetaan lähinnä holvatuista alusrakenteistaan. Se ajoittuu ensimmäisen vuosisadan jaa. loppupuolelle. Jumalaa, jolle se oli omistettu, ei tunneta. Teatteri ja amfiteatteri Heti forumin pohjoispuolella sijaitsi roomalainen teatteri, joka rakennettiin Augustuksen tai Tiberiuksen aikana. Forumin pohjoismuurin ulkopuolta käytettiin näyttämörakennuksen eli scaenae fronsin osana, ja katsomo ulottui kaupungin pohjoisen muurilinjan yli. Teatterin katsomossa oli tilaa noin 4 600 hengelle. Näyttämörakennusta uudistettiin ja koristeltiin Hadrianuksen aikana. Minturnaessa oli myös amfiteatteri, mutta se mainitaan lähinnä suurten kaivamattomien tai julkaisemattomien muistomerkkien joukossa. Via Appia ja sillat Via Appia kulki kaupungin läpi sen keskeisten rakennusten, erityisesti forumien ja temppelien, edustalla, ja toimi kaupungin decumanus maximus -pääkatuna. Liris-joen yli kulki Ciceron mainitsema silta, pons Tirenus tai pons Teretinus, joka vei Via Appian joen yli suoraan castrumista. Sillasta on löydetty puisia paalutuksia ja betonimurskan jäännöksiä. Lisäksi on löydetty toinen tie, joka johti mahdollisesti Arpinumiin ja kääntyi castrumista pohjoiseen pitkää pengertietä pitkin kohti toista roomalaista siltaa. Jokisatama Liriksen varrella oli laituri- ja satama-alue. Siitä on löydetty noin 200 metrin verran retikulaattimuurattuja telakka- tai laiturirakenteita. Nykysillan yläpuolelta on löydetty muun muassa amforoita ja muuta keramiikka sekä muuta aineistoa, kuten votiivilahjoja ja marmoriveistoksia sekä runsaasti avaimia, salpoja, lyijyä, koukkuja ja kalastuspainoja. Löydöt viittaavat sekä käsityöhön että kalastukseen. Alueelta on löydetty myös suuri määrä rahoja, jotka ajoittuvat noin vuosiin 270 eaa.–450 jaa. Runsaimmin edustettu ajanjakso on 27 eaa.–192 jaa. Akvedukti Minturnaeen johti akvedukti, joka rakennettiin Augustuksen tai Tiberiuksen aikana. Se toi vettä nykyiseltä Monti Auruncilta noin 11 kilometrin päästä. Akvedukti saapui kaupunkiin länsiportin kautta. Kaupungin ulkopuolella Marican pyhäkkö Minturnaen ja merenrannan, Liris-joen suun, välillä noin kilometri kaupungista alavirtaan sijaitsi Maricalle omistettu pyhä lehto, Lucus Maricae. Siellä oli kyseisen jumalattaren temppeli, joka näyttää nauttineen suurta arvostusta pyhyyden suhteen. Pyhäkön juuret ulottuvat ausonialaiseen aikaan. Noin vuonna 500 eaa. sinne rakennettiin tuffikivestä tehty itaalinen temppeli. Marica vaikuttaa olleen paikallinen jumaluus, ja ainakaan hänen palvontaansa ei tavata muualla Italiassa tällä nimellä; vaikkakin monet kirjailijat kutsuivat häntä Latinoksen äidiksi, ja toiset, ehkä juuri tästä syystä, samastivat hänet Kirkeen. Jumalatar oli todennäköisesti yhteydessä vanhaan latinalaiseen uskontoon; ja tämä selittää suuren kunnioituksen hänen lehtoaan ja temppeliään kohtaan ei ainoastaan Minturnaen asukkaiden, vaan myös roomalaisten taholta. Latinalaiset runoilijat viittaavat lehtoon ja temppeliin usein, mutta aina läheisessä yhteydessä Minturnaeen ja Liris-jokeen. Temppeli rakennettiin uudelleen ensimmäisen vuosisadan jaa. lopulla, ja saatettiin omistaa tuolloin Isikselle. Pyhäkkö näyttää jääneen pois käytöstä Marcus Aureliuksen ajan jälkeen. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Minturnae Wikimedia Commonsissa