Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze

Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze (BNCF) suom. Firenzen kansallinen keskuskirjasto) on yksi Italian kansalliskirjastoista. Se sijaitsee Firenzen keskustassa Piazza dei Cavalleggerin ja Arno-joen välisellä alueella. Kirjasto on Italian toiseksi suurin Roomassa sijaitsevan Rooman kansallisen keskuskirjaston jälkeen. Kolmas keskeinen kansalliskirjasto on Napolissa sijaitseva Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III. Kokoelmien alkuperä Firenzen kansallisen keskuskirjaston voidaan katsoa saaneen alkunsa, kun Antonio Magliabechi lahjoitti kirjakokoelmansa Firenzen kaupungille vuonna 1714. Kokoelma käsitti yli 30 000 nidettä. Kokoelmat karttuivat melkoisesti, kun Toscanan suurherttua Frans II (1708–1765) määräsi kirjastolle luovutettavaksi kappaleen kaikista Firenzen kaupungissa julkaistuista teoksista vuonna 1737, ja vuodesta 1743 alkaen määräys koski koko Toscanan aluetta. Historia Kirjasto avattiin yleisön käyttöön vuonna 1747. Vuosien myötä se vastaanotti useita kirjalahjoituksia, ja varsinkin kun luostarit lakkautettiin vuonna 1770, niin niiden kirjastot siirrettiin Firenzeen. Kirjastosta tuli kansalliskirjasto vuonna 1861, ja keskuskirjastoksi se nimettiin vuonna 1885. Vuonna 1966 kirjastoa kohtasi valtava tuho Arno-joen tulvan vallatessa koko Firenzen kaupungin. Kirjaston kokoelmista tuhoutui tai vahingoittui satojatuhansia niteitä. Myös kirjaston valokuva-arkistot tuhoutuivat, ja ne olivat lähes ainoat, jotka olivat säilyneet tuhoilta ja varkauksista toisen maailmansodan melskeissä. Unescon tietojen mukaan yli kaksi miljoonaa harvinaista ja korvaamatonta teosta tuhoutui ja harvinaisten käsikirjoitusten kokoelmat vaurioituivat merkittävästi. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze Wikimedia Commonsissa Biblioteca Nazionale Centrale di Firenze – kirjaston kotisivut (italiaksi)