Yhdysvaltain laivasto

Yhdysvaltain laivasto (engl. United States Navy, lyhennettynä USN) on Yhdysvaltain asevoimien puolustushaara, jonka vastuulla on merioperaatiot. Niiden toteuttamiseksi sillä on 287 alusta ja yli 4 000 lentokonetta. Aktiivipalveluksessa olevaa sotilashenkilöstöä on 329 000, joista upseereita on noin 54 700. Lisäksi laivaston reservissä noin 100 000 henkeä ja noin 274 000 siviiliä. Yhdysvaltain laivaston historia juontuu Siirtokuntien laivastoon, jonka Siirtokuntien kongressi perusti Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Yhdysvaltain perustuslaki, joka ratifioitiin vuonna 1789, antoi kongressille valtuudet ”…varustaa ja ylläpitää laivastoa.” Tällä valtuutuksella kongressi tilasi kuusi fregattia sekä varusti ne. Yksi näistä kuudesta alkuperäisestä fregatista, nimellä Old Ironsides tunnettu USS Constitution, on säilynyt tähän päivään asti. Alus on edelleen merkittynä laivaston rekisteriin, ja se palvelee pr-tehtävissä. Laivaston asioita hoiti sotaministeriö, kunnes 30. huhtikuuta 1798 kongressi perusti laivastoministeriön. Vuonna 1947 laivasto siirtyi osaksi perustettua puolustusministeriötä. Historia Siirtokuntien kongressi perusti Philadelphiassa siirtokuntien laivaston 13. lokakuuta 1775, jolloin annettiin valtuutus hankkia, varustaa, miehittää ja lähettää kaksi aseistettua alusta etsimään Amerikassa olevia brittiarmeijan huoltoaluksia. Lainsäädäntö loi myös laivastokomitean valvomaan toimintaa. Siirtokuntien laivasto operoi noin 50 laivalla Yhdysvaltain vapaussodan aikana, mutta ei kuitenkaan enempää kuin 20 laivalla samanaikaisesti. Sodan jälkeen kongressi myi sodasta selvinneet laivat ja kotiutti miehistön ja upseerit. Kongressi tilasi kuuden fregatin rakentamisen ja varustamisen 27. maaliskuuta 1794 ja kolme vuotta myöhemmin kolme fregattia olivat valmiit palvelukseen: United States, Constellation ja Constitution. Fregateista tuli kuuluisia vuoden 1812 sodassa, jossa ne yllättäen voittivat Britannian kuninkaallisen laivaston alukset useaan kertaan. Yhdysvaltain sisällissodan aikana laivasto oli edelläkävijä panssaroitujen sotalaivojen käytössä, mutta sodan jälkeen laivat vanhenivat nopeasti. Laivaston modernisointi aloitettiin 1880-luvulla, mikä toi Yhdysvallat takaisin laivastovaltojen eturiviin 1900-luvun alkuun tultaessa. Ensimmäisessä maailmansodassa laivasto ei osallistunut taisteluihin paljoakaan, mutta se kasvoi sotien välillä laivastosopimusten rajoittamana huomattavaksi. Japani yritti murtaa Yhdysvaltain laivaston strategista uhkaa vuoden 1941 lopun yllätyshyökkäyksellään Pearl Harboriin. Seuranneiden kolmen vuoden aikana Yhdysvaltain laivasto kasvoi voimakkaimmaksi koskaan nähdyksi laivastoksi. Organisaatio Laivastoa hallinnoi Yhdysvaltain laivastoministerin johtama laivastoministeriö, joka on osa puolustusministeriötä. Korkea-arvoisin upseeri, laivaston komentaja, on neljän tähden amiraali ja on suoraan laivastoministerin alainen. Laivastoministeri ja laivaston komentaja vastaavat laivaston organisoinnista, rekrytoinnista, kouluttamisesta ja varustamisesta siten, että laivasto on valmis toimimaan yhtyneiden taistelukomentajien alaisuudessa. Normaalien taistelujoukkojen ja -yksiköiden lisäksi laivastolla on useita esikunta- ja huoltojoukkoja: Laivaston huoltojoukot Laivaston lääkintäjoukot Laivaston lääkintäpalvelujoukot Laivaston sairaanhoitajajoukot Laivaston sotilaspastorijoukot Laivaston pioneerijoukot (Seabees) Laivaston oikeusvirasto (JAG) Asejärjestelmät Laivat Laivaston sota-alusten nimet alkavat lyhenteellä USS (”United States Ship”, Yhdysvaltain laiva), kun taas laivojen, jotka eivät ole varsinaisia aktiivikäytössä olevia sotalaivoja ja joissa on siviilimiehistöä, nimet alkavat lyhenteellä USNS (”United States Naval Ship”). Laivojen luokitus merkitään kirjaimilla, ja jokaisella laivalla on yksilöllinen luokituksesta ja numeroista koostuva koodi. Laivojen nimet valitsee laivastoministeri, ja nimet ovat yleensä Yhdysvaltain osavaltioita, kaupunkeja, kuuluisia henkilöitä tai taisteluja, kaloja sekä ihanteita. Yhdysvaltain laivasto on ollut pioneeri ydinreaktoreiden käytössä laivojen voimanlähteenä. Nykyisin kaikki laivaston lentotukialukset sekä hyökkäys- ja ohjussukellusveneet ovat ydinkäyttöisiä. Yhdysvaltain laivasto käytti ydinvoimaa myös hävittäjäluokan aluksissa. Näistä kuitenkin luovuttiin 1990-luvun lopulla, eikä uusia rakennettu. Lentokoneet ja helikopterit AV-8B Harrier II C-2 Greyhound E-2C Hawkeye E-6B Mercury EA-6B Prowler F/A-18 Hornet F/A-18E/F Super Hornet EA-18G Growler H-3 Sea King CH-46 Sea Knight CH-53 Sea Stallion SH-2 Seasprite SH-60 Sea Hawk P-3 Orion S-3B Viking V-22 Osprey T-6A Texan II T-45 Goshawk Hawkin lentotukialusversio Tulevaa tai koekäytössä olevaa kalustoa F-35 Lightning II Satamapuolustus Laivasto on viime vuosina lisännyt satamapuolustusjoukkojaan terrorisminvastaisen sodan vuoksi. Satamapuolustuksen yksikköjä ovat Rannikkoveneyksiköt (IBU) Liikkuvat rannikon vedenalaisen sodankäynnin yksiköt (MIUWU) Erikoisveneyksiköt (SBU) Erikoisjoukot Pääasiallinen laivaston erikoisjoukko on SEAL (U.S. Navy SEALs), jonka tehtävänä on huolehtia erikoisoperaatioista. Laivastolla on myös pomminpurkuyksiköitä (EOD) ja pieni joukko pintasodankäyntihenkilöstöä erikoistehtäviin. Ohjukset, tykit, laitteet Trident-ohjus Poseidon-ohjus Tomahawk-ohjus Polaris-ohjus Phalanx-lähipuolustusjärjestelmä Tärkeimmät tukikohdat Norfolk, Virginia — maailman suurin laivastotukikohta Kaakkois-Virginiassa. Pearl Harbor, Havaiji — Tyynenmeren laivaston kotisatama ja päämaja. San Diego, Kalifornia — Yhdysvaltain länsirannikon päätukikohta. Kitsapin laivastotukikohta, Washington — Ohio-luokan ydinsukellusveneiden kotisatama Tyynellä valtamerellä. Mayportin laivastoasema, Florida Fallonin laivaston lentotukikohta, Nevada — Nykyinen laivaston lentosotakoulun (Top Gun) tukikohta. Guantanamo Bayn laivastotukikohta — Yhdysvaltain laivastotukikohta Kuuban etelärannikolla. Jokosukan laivastotukikohta, Japani. Suurin ulkomailla oleva laivastotukikohta. Henkilöstö Upseerit Laivaston upseerivirat on luokiteltu palkkaluokkiin O-1 – O-10 ja luokasta toiseen siirrytään ylennysten myötä. Upseerit luokissa O-1 – O-3 ovat nuorempia upseereja, O-4 – O-6 vanhempia upseereja ja O-7 – O-10 amiraaleja. Upseerinvirat on jaettu ”yhteisöihin”: Mahdollisuus yletä komentajaksi merellä: pintasodankäynti, ilmasodankäynti, sukellusvenesodankäynti, erikoissodankäynti, ydinvoima Ei mahdollisuutta komentajuuteen merellä: insinööri, ilmailuinsinööri, ilmailuhuolto, salakirjoitus, laivaston tiedustelu, tiedotus, meteorologia ja merentutkimus, informatiikka, henkilöstöasiat Esikuntajoukot: huolto, lääkintä, lääkintähuolto, hammashuolto, sairaanhoito, sotilaspastori, insinööri, oikeusvirkailija, soittokunta Upseerin virkaan valmistutaan Yhdysvaltain laivastoakatemiasta, laivaston reserviupseerikoulusta (NROTC), upseeriehdokaskoulusta (OCS), suoralla virkanimityksellä tai muista virkanimitysohjelmista. Värvätyt Laivaston värvätty henkilökunta on palkkaluokissa E-1 – E-9 ja palkkaluokasta toiseen edetään. Etenemisessä on kaksi huomattavaa siirtymää, ylimatruusista alikersantiksi (E-3 → E-4) ja ylikersantista pursimieheksi (E-6 → E-7). Värvätyillä, jotka ovat palkkaluokassa E-4 tai ylempänä, on luokitus johonkin tiettyyn erikoisalaan. Nykyään on yli 50 erilaista luokitusta. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Yhdysvaltain laivasto Wikimedia Commonsissa Truver, Scott C.: Fleet Review: The United States Navy. Seaforth World Naval Review 2010, 2009, I. vsk, s. 27-37. Barnsley: Seaforth Publishing. ISBN 978-1-84832-051-2 (englanniksi)