Atella (Campania)

Atella (lat.; m.kreik. Ἀτελλα) oli antiikin aikainen kaupunki Campaniassa Italiassa. Se sijaitsi nykyisen Orta di Atellan kunnan alueella nykyisten Sant'Arpinon ja Frattaminoren kaupunkien läheisyydessä. Atella oli alun perin oskien asutus. Se roomalaistui 300-luvulla eaa., mutta säilytti oman rahansa. Paikka säilyi asuttuna 1000-luvulle saakka. Atella oli kuuluisa improvisoiduista ilveilynäytöksistä eli atellaaneista. Tämä paikallinen viihdemuoto vaikutti roomalaiseen teatteriin, esimerkiksi Plautuksen (254–184 eaa.) komedioihin. Maantiede Atellan kaupunki sijaitsi Campanian tasangolla Capuasta Neapoliihin johtaneen tien varrella, yhdeksän roomalaisen mailin eli noin 13 kilometrin päässä kummastakin näistä kaupungeista. Kaupungin paikkaa ympäröi nykyisin neljä kaupunkimaista taajamaa: pohjoispuolella Succivo, idässä Orta di Atella, kaakossa Frattaminore ja lännessä Sant'Arpino. Historia Atellan alueella oli asutusta jo rautakaudella. Kaupunki vaikuttaa syntyneen 300-luvun eaa. ensimmäisellä puoliskolla. Sitä ei mainita antiikin ajan historiallisissa lähteissä vielä roomalaisten ja campanialaisten välisten sotien aikana, eikä silloin, kun roomalaiset asuttivat Campaniaa 300-luvun eaa. loppupuolella. Atellan vaiheet tuona aikana seurasivat oletettavasti sen voimakkaan naapurin Capuan kohtaloita, vaikkakin kaupungin lyömät rahat todistavat sen muodollisesta itsenäisyydestä. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä Atellanus, kreikaksi Atellanos (Ἀτελλανός). Kaupungin nimi esiintyy historiankirjoituksessa vasta toisen puunilaissodan yhteydessä. Tuolloin atellalaiset liittyivät capualaisten tavoin Karthagon puolelle heti Cannaen taistelun jälkeen. Tämän vuoksi roomalaiset kohtelivat atellalaisia erittäin ankarasti, kun he joutuivat roomalaisten valtaan pian Capuan kukistumisen jälkeen vuonna 211 eaa. Kaupungin tärkeimmät kansalaiset ja kapinan johtajat teloitettiin paikan päällä, kun taas suurin osa muista asukkaista myytiin orjiksi ja toisia siirrettiin kaukaisiin siirtokuntiin. Seuraavana vuonna eli 210 eaa. Atellan harvat jäljelle jääneet asukkaat pakotettiin muuttamaan Calatiaan, ja Nucerian asukkaat, joiden oman kaupungin Hannibal oli tuhonnut, asutettiin Atellaan heidän tilalleen. Tämän jälkeen kaupunki näyttää elpyneen nopeasti, ja Cicero kuvaa sen olleen hänen aikanaan kukoistava ja merkittävä municipium. Kaupunki oli selvästi Ciceron erityisessä suojeluksessa, mutta ei tiedätä, mikä oli tämän erityisen hänen ja Atellan välillä olleen yhteyden alkuperä. Keisari Augustuksen aikana Atellaan sijoitettiin colonia eli sotilassiirtokunta, mutta se vaikuttaa myöhemmin jatkaneen olemassaoloaan vain municipiumina, ja Strabon luokittelee sen Campanian pienempien kaupunkien joukkoon. Atella tuhottiin myöhäisantiikin aikana, mutta se ilmeisesti elpyi jonkin verran, koska säilyi piispanistuimena 900-luvulle saakka. Tuolloin kaupunki oli kuitenkin jo hyvin rappeutunut. Vuonna 1030 Atellan asukkaat siirrettiin normannikreivi Rainulfin vasta perustamaan Aversan kaupunkiin. Eräs vanha kirkko kaupungin paikalla on säilyttänyt sen nimen omassa nimessään Santa Maria di Atella. Rakennukset ja löydökset Atellan asemakaava oli puolisuunnikkaan muotoinen ruutukaava, joka sisälsi kolme pääkatua ja useita poikkikatuja. Kaupungin paikalla on säilynyt jäänteitä kaupunginmuurista, jota suojasi leveä vallihauta ja joka oli rakennettu tuffikivilohkoista. Kaupungin alueelta on löydetty myös suuren roomalaisen kylpylän jäänteitä, jotka ajoitetaan 100-luvun jaa. ensimmäiselle puoliskolle. Muihin löytöihin lukeutuu yksityistalojen jäänteitä sekä lukuisia piirtokirjoituksia, terrakottaveistoksia ja muita pienempiä muinaisesineitä. Tacituksen perusteella kaupungissa oli keisari Tiberiuksen aikana amfiteatteri. Kaupungin nekropoliista eli hauta-alueilta on kaivettu 300-luvulle eaa. ajoitettuja neliömäisiä hautoja sekä hellenistis-roomalaisen ajan osittain kammiollisia hautoja. Lisäksi nykyisistä Afragolasta ja Caivanosta on löydetty lukuisia 300- ja 200-luvuille eaa. ajoitettuja hautoja. Atellan lyömät rahat muistuttavat tyyliltään Capuan rahoja, mutta niissä on oskilaisilla kirjaimilla kirjoitettu teksti ”ADERL”, mikä on selvästi kaupungin nimen paikallinen muoto. Atellaanit Kaupungin nimi on jäänyt historiaan oskilaisista farsseista eli ilveilynätöksistä, atellaaneista (fabulae Atellanae), jonka roomalaiset omaksuivat atellalaisilta ja jotka tulivat tutuiksi varsinkin roomalaiselle nuorisolle 310-luvulla eaa. Ne olivat Roomassa niin suosittuja, että ne vapautettiin niistä rangaistuksista ja syytöksistä, jotka koskivat muiden näytelmien näyttelijöitä. Myöhemmin ne kuitenkin rappeutuivat niin kevytmielisiksi, että Tiberiuksen aikana ne kiellettiin kokonaan ja näyttelijät karkotettiin Italiasta. Nämä näytelmät kirjoitettiin alun perin oskin kielellä, ja niillä näyttäisi olleen suuri merkitys kyseisen kielen säilymiselle. Atellaanien oskilaiset henkilöhahmot olivat samalla tapaa vakioisia kuin sittemmin italialaisessa commedia dell'artessa: Bucco ’suurisuu’, ’poskisolisti’, Dossennus ’parasiitti’, ’totuudentorvi’, Maccus ’patsastelija’, ’läskipää’, Pappus ’vaari’. Lähteet Kirjallisuutta Bencivenga-Trillmich, Clara: Risultati delle più recenti indagini archeologiche nell'area dell'antica Atella. Rendiconti della Accademia di Archeologia, Lettere e Belle Arti, 1984, 59. vsk, s. 3–25. (italiaksi) De Muro, Vincenzo: Atella, antica città della Campania. Adriano Gallina, 1985. (italiaksi) Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Atella Wikimedia Commonsissa