Serviusmuren

Serviusmuren ( Latin: Murus Servii Tullii) , var Romas republikanske mur, som var oppkalt etter Servius Tullius. Serviusmuren var en bymur og forsvarsmur, som ble bygd rundt Roma i 300-tallet f. Kr. Beskrivelse Serviusmuren består fortrinnsvis av grå tuff. Den var 3,6 m tykk, over 10 meter høy, 11 km lang, og hadde mer enn et dusin porter. Muren ble bygget i flere ulike steintyper, hovedsakelig tuff. Millioner av steinblokker ble fraktet fra steinbruddene i Veii tolv km unna, etter at romerne hadde erobret og ødelagt denne byen. Selve konstruksjonen skjedde i regi av greske spesialister fra Syrakus, som har satt sine merker i tuffblokkene den er bygd av. Dette viser at det på den tid må ha hersket fred mellom Latium-regionen der Roma lå, og de greske koloniene i Sør-Italia. Romas første bymur Serviusmuren skal være den første bymuren som helt omsluttet de syv høydene i Roma, Pomerium. Fra eldre tid er det funnet rester av en mur som er omtalt i legenden om Romulus og Remus, og som skal ha omsluttet Palatinhøyden, Roma Romulea (= Romulus' by). Rester av en slik mur er funnet under republikanske hus som brant i 64 e.Kr., under det som i dag er Trajans marked. Det tok ikke lang tid før Roma vokset ut over grensene til Serviusmuren. Likevel var Serviusmuren den bymuren, som beskyttede Roma i 800 år. Anlegg i tilknytning Serviusmuren innbefattet også en agger (= jordvoll) bak muren og en fossa (= vollgrav) foran muren på strekningen mellom Esquinal- og Viminalhøyden, altså det som nå er plassen foran Stazione Termini. Det forekom da heller ingen flere forsøk på å invadere Roma de neste 700 år, og da hadde byen fått nye murer. Navnet Serviusmuren er oppkalt etter den sjette romerske kongen Servius Tullius (500-tallet f.Kr.). Selv om muren etter sigende er grunnlagt på 500-tallet f. Kr., er den mest trolig bygd etter 390 f.Kr. for å hindre en gjentakelse av at galliske stammer skulle plyndre Roma, slik de gjorde etter slaget ved Allia. Bymurens nåværende tilstand Serviusmuren er bare bevart i fragmenter av den opprinnelige muren. Like til høyre for hovedjernbanestasjonen Stazione Termini ligger hundre meter av muren intakt. Liste over portene i muren Porta Flumentana – hit førte Via Aurelia til Roma etter å ha krysset Tiberen Porta Carmentalis Porta Fontinalis – førte ut til Via Flaminia Porta Sanqualis Porta Salutaris Porta Quirinalis Porta Collina – dem nordligste porten; førte til Via Salaria Porta Viminalis – (finnes fortsatt) Porta Esquilina – førte til Via Labicana, Via Praenestina og Via Tiburtina (finnes fortsatt) Porta Querquetulana – førte til Via Tusculana Porta Caelimontana (finnes fortsatt) Porta Capena – førte til Via Appia og Via Latina Porta Naevia – på Aventinen, førte til Via Ardeatina Porta Raudusculana – også øst på Aventinen Porta Lavernalis Porta Trigemina – nær Forum Boarium, førte til Via Ostiensis Litteratur Aschehoug og Gyldendals Store norske leksikon. Oslo: Kunnskapsforl. 1980. s. 69. ISBN 8257300349. Bjøl, Erling (1983). Romerriket. Oslo: Cappelen. s. 21. ISBN 8202049210. Kart Referanser Eksterne lenker Livius.org - bilder Arkivert 18. juni 2010 hos Wayback Machine. Forelesning i Romersk arkitektur fra Open Yale Courses