Neapole

Neapole (itāļu: Napoli, izrunā: /ˈnaːpoli/, neapoliešu: Napule) ir pilsēta Itālijas dienvidos pie Tirēnu jūras Neapoles līča. Trešā lielākā pilsēta Itālijā aiz Romas un Milānas un lielākā Dienviditālijas pilsēta, Kampānijas un Neapoles provinces centrs. 2012. gadā pilsētā dzīvoja aptuveni 960 tūkstoši iedzīvotāju. Slavena ar savu vēsturi, kultūru un gastronomiju — Neapole ir picas dzimtene. Vēsture Ap 8. gadsimtu p.m.ē. Neapoli (grieķu: Νεάπολις, Neápolis — ‘Jaunā pilsēta’) dibināja sengrieķu kolonisti no Kūmām. Kaut arī 4. gadsimtā p.m.ē. Neapoli iekaroja Roma, pilsētas grieķu raksturs saglabājās, un Neapole kļuva par vietu, kur mijiedarbojās romiešu un grieķu kultūras. Patīkamā klimata dēļ Neapoles piekraste kļuva par atpūtas vietu daudziem turīgiem romiešiem. Pilsēta ir sens kristietības centrs — leģenda vēsta, ka šeit sprediķojuši Svētais Pēteris un Svētais Pāvils. Pēdējais Romas imperators Romuls Augustuls tika nometināts Neapolē, kad Odoakrs to gāza 476. gadā. Kad langobardi iekaroja gandrīz visu Itālijas pussalu, Neapole palika uzticīga Bizantijai. No 638. gada līdz 1137. gadam Neapole bija neatkarīgas Neapoles grāfistes centrs. 1137. gadā Neapoli ieņēma Sicīlijas Karalistes karaspēks normaņu karaļa Rodžēro II (Rožē II) vadībā, bet 1266. gadā Neapole kļuva par Sicīlijas Karalistes galvaspilsētu. 1442. gadā Neapoli ieņēma Aragonas karalis Alfonso V, un pats kļuva par Neapoles karali. Turpmākos gadsimtus Neapole un Dienviditālija politiski bija vairāk saistīta ar Spāniju, nekā ar Ziemeļitāliju. 1861. gada 6. septembrī pilsētā ienāca Garibaldi karaspēks, un īsi pēc tam pilsēta un visa Dienviditālija kļuva par Itālijas Karalistes sastāvdaļu. 19. gadsimta beigās — 20. gadsimta sākumā Neapole bija viens no itāļu emigrācijas centriem, liela daļa no itāļu izcelsmes emigrantiem pasaulē nāk no Neapoles. Kopš 18. gadsimta Neapolē darbojas organizētās noziedzības organizācija kamorra (Camorra). Kultūra Pazīstama ar saviem muzejiem — Museo Archeologico Nazionale Napoli (lieliski romiešu mākslas paraugi) un Museo di Capodimonte (Mikelandželo, Karavadžo, Ticiāns u.c.). Slavena arī ar pasaulē vecāko darbojošos operu — Teatro di San Carlo (1737). Cilvēki Neapolē dzimuši: Džovanni Lorenco Bernīni (Gian Lorenzo Bernini) (1598–1680) — arhitekts Libero Bovio (Libero Bovio) (1883–1942) — dzejnieks Eduardo De Filipo (Eduardo De Filippo) (1900–1984) — aktieris Enriko De Nikola (Enrico De Nicola) (1877–1959) — politiķis Armando Diass (Armando Diaz) (1861–1928) — karavadonis Luka Džordāno (Luca Giordano) (1632–1705) — gleznotājs Enriko Karūzo (Enrico Caruso) (1873–1921) — operdziedonis Benedeto Kroče (Benedetto Croce) (1866–1952) — filozofs Rudžēro Leonkavallo (Ruggero Leoncavallo) (1857–1919) — komponists Džordžo Napolitāno (Giorgio Napolitano) (1926–2023) — politiķis Džakopo Sanacaro (Jacopo Sannazaro) (1458–1530) — dzejnieks Domeniko Skarlati (Domenico Scarlatti) (1685–1757) — komponists Paolo Sorrentīno (Paolo Sorrentino) (1970) — kinorežisors Džambatista Viko (Giambattista Vico) (1668–1744) — filozofs Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Neapole. Encyclopædia Britannica raksts (angliski) Brockhaus Enzyklopädie raksts (vāciski) Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski) Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski) Encyclopædia Universalis raksts (franciski) Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)