Labyrintin talo

Labyrintin talo (VI.11.9, ital. Casa del Labirinto) oli antiikin aikainen domus eli yksityistalo Pompejissa Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat region VI insulassa 11 ja ovat osa Pompejin arkeologisen alueen käsittävää Unescon maailmanperintökohdetta. Historia Niin kutsuttu Labyrintin talo koostui alun perin kolmesta erillisestä talosta, jotka rakennettiin Pompejin samnilaisella kaudella 200-luvulla eaa. Ensimmäisen vuosisadan eaa. ensimmäisellä puoliskolla kaupungin tultua roomalaisten valtaan ne rakennettiin uudelleen yhdeksi taloksi. Rakennuksen arkeologiset kaivaukset suoritettiin vuosina 1770–1771, 1777, noin vuonna 1831 sekä 1926. Rakennus Talon pinta-ala oli noin 1 500 neliömetriä. Se edustaa samnilaisen ja roomalaisen arkkitehtuurin yhdistelmää: siinä on kaksoisatrium (toskalainen ja tetrastyylinen), kaksi peristyyliä, puutarha vesialtaineen sekä harvinainen korinttilaistyylinen oecus. Rakennuksessa oli myös yksityinen kylpylä ja leipomo, mikä viittaa omavaraisuuteen. Runsaat freskot ja hienot opus vermiculatum -tekniikalla tehdyt mosaiikit, kuten peltopyytä esittävä emblema, heijastavat talon omistajien vaurautta ja korkeaa kulttuurista tasoa. Talo on saanut nimensä mosaiikista, joka esittää Theseusta labyrintissa surmaamassa Minotauroksen. Talon seinämaalaukset edustavat niin kutsuttua toista pompejilaista tyyliä ja luovat illuusion monumentaalisesta arkkitehtuurista. Lähteet Kirjallisuutta Strocka, Volker Michael: Casa del Labirinto (VI 11, 8–10). (Deutsches Archäologisches Institut. Häuser in Pompeji, 4.) München: Hirmer, 1991. Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Labyrintin talo Wikimedia Commonsissa