נמל התעופה פיזה

נמל התעופה פיזה (באיטלקית: Aeroporto di Pisa-San Giusto), ידוע גם בשמו המלא באיטלקית, "נמל התעופה הבין-לאומי פיזה סן ג'וסטו "גלילאו גליליי"" ("L'aeroporto internazionale di Pisa-San Giusto "Galileo Galilei). נמל התעופה משרת את העיר פיזה וחלקים ממחוז טוסקנה וליגוריה, בטיסות בין-לאומיות וגם בטיסות פנים איטלקיות, והוא נמצא בשימושו של חיל האוויר האיטלקי. סימנו הבין-לאומי של נמל התעופה בארגון יאט"א הוא PSA, והוא מסומן LIRP בארגון הבין-לאומי לתעופה אזרחית ICAO. מפעילת נמל התעופה היא חברת Toscana Aeroporti S.p.A, המפעילה גם את נמל התעופה פירנצה. מקור השם שמו המלא של נמל התעופה פיזה כולל שלושה חלקים נפרדים. "פיזה" מתייחס לעיר פיזה, העיר הראשית אותה הנמל משרת ובנוסף, הוא נמצא על גבול שכונותיה הבנויות. כלומר, משמעות הביטוי "Aeroporto di Pisa" הוא "נמל התעופה של פיזה". חלקו השני של השם הוא "San Giusto"-סן ג'וסטו. שמו של סן ג'וסטו בעברית הוא "יוסטוס הקדוש מטריאסטה". יוסטוס היה מרטיר, קדוש מעונה נוצרי שהוצא להורג בשנת 303. לפי המסורת, יוסטוס סירב להשתחוות לאלים של רומא והעדיף שיהרגוהו. גופתו נשטפה באורח פלא לחופי העיר טריאסטה, אף על פי שהוטבע בים עם שלשלאות כבדות. נמל התעופה בנוי בסמיכות לשכונת סן ג'וסטו, ורחוב על שם סן ג'וסטו מסתיים בקרבה מיידית לגדרותיו, ולכן הוחלט לצרף את שמו לשם הנמל. חלקו השלישי של שם נמל התעופה הוא "Galileo Galilei", על שם המדען בן המאה ה-16 והמאה ה-17 גלילאו גליליי, יליד פיזה, שגם הוא נאסר על-ידיי הכנסייה בפקודת האפיפיור, כיוון שטען שכדור הארץ אינו מרכז היקום, והוא סובב סביב השמש (לפי המודל של ניקולאוס קוֹפֶּרניקוּס). גלילאו קבור בתוך כנסיית הצלב הקדוש-בזיליקת סנטה קרוצ'ה בפירנצה. היסטוריה השימוש הראשון באתר עליו נמל התעופה פיזה בנוי נעשה בשנת 1911, כשדה ניסויים לכלי טיס שונים של האחים אנטוני (Antoni). האחים בנו כלי טיס בבית המלאכה שלהם, והביאו אותם לשדה לצורך ניסוי. באותה תקופה, גם ג'וזפה רוסי השתמש בשדה, וניסה בו מטוסים דו כנפיים. בתאריך 9 באוקטובר 1912 המריא מהשדה מטוס שבנו האחים אנטוני, שהוטס בידיי טייס הניסוי מינו קליאני (Mino cagliani). קליאני טס מרחק של כ-150 ק"מ שבזמנו היה שיא מרחק טיסה, עד לבסטיה (Bastia) באי סרדיניה. בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 שימש האתר את חיל האוויר האיטלקי. בימיי מלחמת העולם ה-2 שימש נמל התעופה את חיל האוויר האיטלקי, ולאחר שבעלות הברית כבשו את המקום, גם את חיל האוויר האמריקאי. בניית הטרמינל האזרחי הסתיימה בשנת 1966 ומאז נמל התעופה מתפתח הדרגתית. בשנת 2017 נחנכה בנמל התעופה רכבת קלה אוטונומית ללא נהג אנושי, המחברת את הנמל עם תחנת הרכבת המרכזית של פיזה. גאוגרפיה ואקלים גאוגרפיה מיקומו של נמל התעופה פיזה הופך אותו למרכזי והגדול ביותר במחוז טוסקנה. הנמל מצוי בתחומי נפת פיזה. נמל התעופה בנוי במרחק קצר מאוד ממרכז העיר פיזה, פחות מ-7 ק"מ בלבד לכיוון דרום, וכ-4 ק"מ בלבד מאתרי התיירות המרכזיים המגדל הנטוי של פיזה ופיאצה דיי מיראקולי. הנמל קרוב גם לערים אחרות ולאתרי תיירות בטוסקנה וגם לצ'ינקווה טרה. המרחק אל לוקה, מסתכם בכ-23 ק"מ, בירת המחוז פירנצה מרוחקת כ-84 ק"מ, והמרחק דומה אל לה ספציה. מרחק הנסיעה לליבורנו כ-22 ק"מ, ועד לסיינה כ-122 ק"מ. הים הליגורי (חלק מהים התיכון) נמצא במרחק של כ-5 ק"מ בקו אווירי. גובה מסלולי נמל התעופה מעל פני הים הוא 1.8 מטרים. בקרבת הנמל זורם נהר הארנו, הנשפך בפיזה אל הים הליגורי. אקלים בנמל התעופה פיזה שורר אקלים ים תיכוני. הקיץ חם ותקופת החורף קרה, אך לא במידה קיצונית. הרוח מהווה גורם חשוב מאוד בתפעול של כל נמל תעופה. הרוחות בפיזה מתונות, ונושבות בנמל במהירות שנתית ממוצעת של 12.37 קמ"ש, ובשיא הקיץ מהירות הנשיבה הממוצעת יורדת אל מתחת ל-10 קמ"ש. כיוון הרוח מערבי לרוב, אך הוא משתנה בהתאם לעונות השנה. מחודש אוקטובר ועד חודש מאי כיסוי העננות נע בין 40 ל-51%, ובחודשי הקיץ השמים בהירים באחוזים גבוהים. מספר ימי הגשם השנתי בממוצע עומד על 81 ימים. אין סטטיסטיקה אודות ימי שלג, אם כי בחודשים דצמבר עד ראשית פברואר קיימת אפשרות לשלג, בסבירות לא גבוהה. מסלולים, טרמינלים, נוסעים ומטענים מסלולים: שני מסלולי טיסה משרתים את נמל התעופה פיזה, את החלק האזרחי וגם את הבריגדה ה-46 של חיל האוויר האיטלקי הממוקמת בתחומיו: המסלול הארוך: 04R/22L, אורכו 2,993 מטר (9,820 רגל), רוחבו 45 מטר, הוא מחופה באספלט ומואר בלילות. המסלול הקצר: 04L/22R, באורך 2,792 מטר (9,160 רגל), רוחבו 43 מטר, הוא מחופה באספלט ומואר בלילות. טרמינלים: לנמל התעופה פיזה טרמינל יחיד ולא גדול המחולק לשני חלקים, ומחולק גם בחלוקה מפלסית, הממריאים בצד מערב והנוחתים בצד המזרחי. בחודשי עונת התיירות הטרמינל עמוס, וזמני ההמתנה לבידוק ביטחוני וצ'ק אין ארוכים יותר. נוסעים, תנועות מטוסים ומטענים: בשנת 2024 עברו בנמל התעופה פיזה 5,504,030 נוסעים (ממריאים ונוחתים). מספר זה היווה שיא בתולדות נמל התעופה. תנועות המטוסים הסתכמו ב-41,190, וכמות המטענים עמדה על 12,687.8 טון. ברבעון הראשון של שנת 2025 נרשם גידול נוסף בשיעור 12.1% מול התקופה המקבילה ב-2024. שירותים בנמל התעופה קיימים שירותים לנוסעים, דומים לאלו הניתנים בנמלי תעופה מודרניים אחרים. חברות תעופה ויעדים נמל התעופה פיזה מחובר עם יעדים רבים. בטבלה נכללו יעדים אליהם מתקיימות לפחות 25 טיסות חודשיות. יעדן של טיסות רבות מהנמל נמצא בממלכה המאוחדת: רשימה של חברות תעופה המבצעות חלק גדול מהטיסות אל ומנמל התעופה פיזה: תאונות ותקריות תאונות בפרק תאונות נכללו תאונות עם הרוגים שאירעו בנמל התעופה פיזה או בקרבתו, משנת 1970 והלאה. בשנים המדווחות כל התאונות והתקריות היו של מטוסים צבאיים בלבד, ולא נרשמה אף לא תאונה אחת הקשורה לתעופה אזרחית: התרסקות לאחר המראה: התאונה אירעה בתאריך 9 בנובמבר 1971 לפנות בוקר. מטוס מסוג לוקהיד C130 הרקולס גרסה K של חיל האוויר המלכותי, המריא מנמל התעופה פיזה למשימת הצנחה בדרום האי סרדיניה, במסגרת תרגיל משותף עם צבא איטליה שכונה "זרם קר" (Cold Stream). על סיפון המטוס היו 6 אנשי צוות בריטים ועוד 46 צנחנים איטלקים. כינוי המטוס במבנה שבו טס היה "גיר 4 Chalk". זמן קצר אחרי ההמראה הטייסים איבדו שליטה על המטוס, והוא התרסק בים כ-19 ק"מ מקצה מסלול הטיסה, כ-7 ק"מ מערבית לחוף הים הליגורי. כל 52 הצנחנים ואנשי הצוות נהרגו בהתרסקות, המטוס אבד בים ונמחק מרשימת המטוסים הפעילים. הסיבה המדויקת לתאונה לא התבררה, אך כשל טכני חמור לא הוצא מכלל אפשרות. התרסקות לצלע הר: בתאריך 3 במרץ 1977 המריא מהנמל מטוס לוקהיד C130 הרקולס גרסה H של חיל האוויר האיטלקי. במטוס היו 38 חניכים של בית ספר ימי השייך לחיל הים האיטלקי. הטיסה הייתה לצורך התנסות של החניכים במסגרת הכשרתם. את המטוס תפעלו 5 אנשי צוות של חיל האוויר האיטלקי, ובנוסף היה על הסיפון מלווה אחראי על הנערים מטעם בית הספר, ובסה"כ 44 איש. באזור נמל התעופה שרר ערפל כבד ותנאי הראות היו גרועים. זמן קצר לאחר ההמראה, המטוס התרסק לתוך צלעו של הר סֵרָה (Monte Serra), הנמצא במרחק של 13-12 ק"מ בקו אווירי מקצה מסלול הטיסה. איש מ-44 השוהים על סיפון המטוס לא שרד את ההתרסקות. כסיבה אפשרית לתאונה העלו המומחים אבדן ההתמצאות במרחב של צוות המטוס, בתנאי הערפל הכבד ששרר באזור. תקריות נחיתה קשה: בתאריך 24 בינואר 1979 הגיע לנחיתה בנמל התעופה פיזה מטוס צבאי של חיל האוויר האיטלקי, מדגם פיירצ'יילד Fairchild C-119 Flying Boxcar. המטוס הגיע לנחיתה בזווית לא נכונה ופגע בעוצמה במסלול הטיסה. המטוס נהרס ונמחק מרשימת המטוסים הפעילים, אך לא היו נפגעים בתקרית. תחבורה אל הנמל וממנו כבישים: האוטוסטרדה המחברת את פיזה עם ליבורנו ופירנצה (Superstrada Firenze Pisa Livorno) עוברת בקרבה מיידית לנמל התעופה, וגם האוטוסטרדה E80 קרובה. בנוסף, רשת של כבישים אחרים עוברים בסמוך לנמל, ביניהם SS1, SP224, SR206 ו-SR67. אוטובוס: קו אוטובוס מספר E3 מחבר את נמל התעופה, עם התחנה המרכזית של העיר פיזה. רכבת: תחנת רכבת קלה בשם "פיזה מובֶר" (Pisa Mover) הקרויה "שאטל" בפי המקומיים, ממוקמת בסמוך לטרמינל ומקשרת את הנמל עם התחנה המרכזית בפיזה. רכבת המובר פועלת מ-06:00 בבוקר עד חצות, ומתאריך 1 ביוני עד ל-30 בספטמבר פועלת הרכבת עד 1 אחר חצות. תעופה: נמל התעופה היחיד הנמצא בטווח נסיעה סביר מנמל התעופה פיזה, היכול לשמש לו תחליף במקרה צורך, הוא נמל התעופה פירנצה (FLR), במרחק של כ-79 ק"מ. כל שאר נמלי התעופה הבין-לאומיים המשמעותיים מרוחקים לפחות 180-170 ק"מ. גלריה ראו גם נמל התעופה בולוניה נמל התעופה מילאנו-לינאטה נמל התעופה פירנצה קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של נמל התעופה פיזה Pisa Galilei airport 4k walk, סרטון בערוץ "Exploring On Foot", באתר יוטיוב הערות שוליים