Demokratska stranka (Italija)

Demokratska partija (italijanski: Partito Democratico, PD) je italijanska politička stranka socijaldemokratske, socijal-liberalne i levo-hrišćanske orijentacije. DP je osnovan 14. oktobra 2007. godine, kao rezultat ujedinjenja dve veće političke partije: Demokrate levice (italijanski: Democratici di Sinistra, DS) uglavnom socijalisti Bela Rada - Demokratija je sloboda (italijanski: La Margherita-Democrazia è Libertà) pretežno liberalne i demohrišćanske inspiracije. Osim te dve partije, Demokratskoj partiji se pripojilo još nekoliko manjih partija,koje su sve bile deo koalicije L'Ulivo. 29. jula 2009, na kraju registracije za Kongres, partija je najavila 820,607 članova i najveća je u Evropi po broju pretplatnika iza nje su Hrišćansko-demokratska unija Nemačke i španska Narodna partija. Historija PD je rođena kao sinteza raznog poltičkog porekla: Demokrate levice iz Italijanske komunističke partije i Italijanske socijalističke partije. Bela Rada iz italijanske Hrišćanske demokratije. Iz ovog nasledstva PD je orijentisana ka socijaldemokratiji,demohrišćanstvu i ekologizmu. Na evropskom nivou, PD je započela saradnju sa Evropskom cocijalističkom partijom i jedan je od osnivača Progresističke alijanse socijalista i demokrata. PD je druga najveća italijanska partija i snažno je ukorenjena u Emiliji-Romanji, Toskani, Umbriji, Markama, Bazilikati i Sardiniji kao i u delovima Veneta i Lombardije. PD je stvorena 14. oktobra 2007 putem primarnih izbora koji su usaglasili na demokratski način stvaranje stranke. Prvi sekretar je bio gradonačelnik Rima, Valter Veltroni, koji je podneo ostavku 17. februara 2008. godine, nakon izbornog poraza u Sardiniji. Privremeno je izabran za sekretara Dario Frančeskini, koji je međutim pobeđen na izborima za sekretarijat (25. oktobar 2009) od strane Pjera Luiđija Bersanija. Drugi istaknuti lider je bio Romano Prodi kreator centro-levićarske koalicije L'Ulivo i bivši predsednik Saveta ministara Italije bio je predsednik stranke od njenog osnivanja do 16. aprila 2008 kada je podneo ostavku. U ustavnom procesu su takođe uključene naredne stranke: Evropski republikanski pokret (socijal-liberali); Italija Centra (demohrišćani); Reformistička alijansa (socijalisti); Demokratski Republikanci (socijalistički republikanci); Demokratska stranka Juga (demohrišćani); Projekat Sardinija (levi demohrišćani). Iako su prvobitno bili zainteresovani da se priključe nisu učestvovali u izgradnji PD-a Italijanski Demokratski Socijalisti i Italija vrednosti. Međutim krajem oktobra 2009 dolazi do raskola u PD-u,nakon pobede Pjer Luiđija Bersanija na izborima za sekretarijat delovi demohrišćanske struje u PD-u pod vođstvom bivšeg lidera Bele Rade Frančeska Rutelija,odlučuju napuštanje stranke i novembra iste godine raskolnici će formirati novu centrističku stranku,pod imenom Alijansa za Italiju. Lideri Sekretari Predsednici Izborni rezultati