קארמניולה

קארמניוֹלה (באיטלקית: Carmagnola) היא עיר במחוז פיימונטה כ-26 ק"מ דרומית לעיר טורינו, שבצפון איטליה. מלבד מספר אזורים עירוניים, רוב שטחה של קארמניולה מורכב מאזורים כפריים וחוות חקלאיות. העיר ממוקמת על הגדה הדרומית של נהר הפו, מעט לפני שהוא מתעקל צפונה לכיוון טורינו. זרימת הנהר האיטית באזור, מייצרת אדמות סחף פוריות. בקרבת העיר קיימות שתי שמורות טבע: הגדולה מביניהם היא שמורת Riserva Naturale Speciale" della Lanca di San Michele" בגודל של כ-140 אלף דונם, ליד מונקאליירי שמדרום לטורינו. השנייה, Parco Comunale Bosco Del Gerbasso, שממוקמת מצפון-מערב לעיר, קטנה משמעותית, ושטחה עומד על כ-190 דונם. כיום אין קהילה יהודית בעיר, אך קיים בה בית כנסת משוחזר עם בימה מפוארת, שהחל משנת 1987 ניתן לבקר בו, בתיאום מראש עם קהילת טורינו. היסטוריית העיר המצודה שבעיר נבנתה במאה ה-9. מאותה תקופה קיימים מסמכים רשמיים על קארמניוֹלה. שטח היישוב היה בבעלות משפחת ארדויניצ'י מטורינו (Marca di Torino). מסביב למצודה נבנתה חומה, שבתחומה הוקמה עיר קטנה. המרקיזות של סלוצו (Il marchesato di Saluzzo), שקנתה שליטה בעיר, נחלה מפלה במהלך המלחמה האיטלקית 1542–1546, בקרב קרסולה כנגד הצרפתים וכך נאלצה להעביר את השליטה במקום לידי הצרפתים, ואלה נשארו לשלוט בה כ-40 שנה. בין יוצאיה הבולטים של העיר היה המצביא פרנצ'סקו בוסונה דה קארמניולה. . ב-1588 עברה העיר לשליטת בית סבויה לאחר שקרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, כבש את העיר לאחר שהטיל עליה מצור. בשנים 1637–1642 היה המקום תחת שליטה צרפתית. ב-1691 חזרה העיר משליטה צרפתית לשליטת בית סבויה, לידי הנסיך ויטוריו אמדאו השני, מלך סרדיניה. חקלאות פורייתה הייחודית של האדמה בעיר וסביבתה, שנגרמה בשל הסחף מנהר הפו, הביאה לכך שבמשך הזמן היא הייתה מועדפת לגידול ירקות באזור. עם הזמן, גבר בעולם הביקוש לכבלים, ובעקבות כך החלו תושבי האזור גם לגדל צמחים מהם מפיקים סיבים, כמו הקנבס לייצור חוטים וכבלים חזקים הדרושים לאוניות. העיר עסקה לא רק בגידול תוצרת חקלאית, אלא גם בייצור תעשייתי, והתחרתה ביצרנים ממחוז ליגוריה באיטליה וממרסיי שבדרום צרפת. בינתיים, התגלה כי מהקנבס ניתן גם להפיק חשיש, ובמקביל גבר השימוש בסיבים מלאכותיים. גילוי יכולת הפקת החשיש הוביל לירידה בייצור הקנבס. השלטונות היו מודעים לבעיה שנוצרה, והחליטו כי כתחליף לקנבס, גידולים חקלאיים מסוימים יוגדרו בתור גידולי האזור, וככאלה יהנו מיתרונות בייצור ובשיווק: פלפלים מתוקים של קארמניוֹלה (Peperoni di Carmagnola). סוג של כְּרֵשה מתוקה מקארמניוֹלה (IL Porro dolce lungo di Carmagnola) גידול ארנבות אפורות, (Il Coniglio Grigio di Carmagnola) גם עבור ייצור הכובעים מפרוות הארנבת ושערותיה, בין השאר בבתי החרושת שהתמחו בנושא בעיר אלסנדריה. יהדות קארמניולה בקארמניוֹלה קיים אחד מבתי הכנסת המפוארים בפיימונטה. הוא שוחזר בעזרת השלטונות בהשקעה של 1,265 מיליון לירות איטלקיות. בשנת 1939 התקיימה חתונה בבית הכנסת המקורי, שהייתה האירוע האחרון שנערך בו. בשנות ה-50 של המאה ה-19 דווח כי בית הכנסת נעזב וריהוטו הועבר לטורינו. חלק מהיהודים בקארמניוֹלה היו מלווים בריבית. בסוף המאה ה-16 מוזכר שמו של הבנקאי היהודי ליאונה. משנת 1680 ידועות שתי משפחות בנקאיים יהודים: פוג'טי ודונטו קונדה. (Pogetti e Donato Conde). במאה ה-18 מספר היהודים בעיר לא עלה על 200 איש. בשנת 1724 הוקם בעיר גטו, בדומה לשאר הערים בפיימונטה. הגטו נבנה בשכונה רחוקה מהכנסייה בשם Cierche, שהיום ממוקמת בקרבת הרחובות Bellini,dell Cherche,Benso,Baldassano. בית הכנסת הוא ב-Via Bellini, היכן שהייתה בעבר אחת הכניסות לגטו. בכניסה לבית הכנסת חרוטה באבן שיש הכתובת הבאה: בית הכנסת שוכן בקומה הראשונה של בניין מה-מאה ה-17. אולם בית הכנסת בנוי בצורה מרובעת וחלונותיו גבוהים לאפשר כניסה של אור לבית הכנסת. הבימה בבית הכנסת מיוחדת במינה: את האדן הנמוך בצורת מתומן סובבים שמונה עמודים לוליינים, אשר הכרכוב הבארוקי שלהם מעוטר כתר, המתנשא מעל מרכז הבמה. ארונות הקודש בסגנון בארוקי מאוחר - כמו הבימות - מעוטרים בעיטורים רבים. התפתחות האוכלוסייה לקריאה נוספת (על יהדות העיר) יעקב פינקרפלד, בתי הכנסת באיטליה, מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"ד קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של קארמניולה מוזיאון הקנבס ביטאון על ההיסטוריה של העיר מוזיאון הטבע העירוני קארמניולה (איטליה), דף שער בספרייה הלאומית הערות שוליים