San Lazzaro degli Armeni

San Lazzaro degli Armeni (sõna-sõnalt 'armeenlaste Püha Laatsarus'; armeenia keeles Սուրբ Ղազար Surb Ghazar) on Põhja-Itaalias Veneta laguunis asuv väike saar, mis paikneb Lidost läänes. Saar on asustatud Armeenia katoliku kiriku kloostriga, mis on aastast 1717 Mhitharistide ordu peakorter. Saar on olnud üks maailma tähtsamaid Armeenia kultuuri keskuseid. 18. sajandil oli saar üks suuremaid Armeenia trükikunsti keskusi. Ajalugu Taust Saart on esmamainitud Veneetsia 12. sajandi allikates. 1182. aastal ostis saare Veneetsia vabariik ning kuna saar asus üpris kaugel peamistest Veneetsia linna moodustavatest saartest, rajati sinna leprosoorium (haigla leeprahaigetele). Saar on saanud nime leeprahaigete kaitsepühaku Laatsaruse (jutust "Rikas mees ja vaene Laatsarus") järgi. Saar oli hiljem asustamata ning kuni 18. sajandi alguseni säilisid saarel vaid "mõned lagunevad varemed". Kloostri rajamine Aastal 1700 asus Armeenia katoliku munk Mhithar elama Konstantinoopolisse. Olles sunnitud Ottomanide pealinnast välja kolima, kolis ta aastal 1703 Methonisse, mis asus Peloponnesoses. Seal lõi ta uue ordu, mille kiitis heaks paavst Clemens XI. 1715. aasta aprillis, pärast Ottomani riigi sissetungi, saabus 12 Armeenia katoliku mungast koosnev Mhithari poolt juhitud grupp Veneetsiale kuulunud Moreast (Peloponnesoses) Veneetsiasse. Veneetsia admiral Mocenigo ning Morea valitseja Angelo Emo, "tundes sügavalt kaasa õnnetu kogukonna hirmsale ahastusele, alistusid nende tõsimeelsele palvele saamaks luba minna valitsuse laevadele, mis olid parajasti lahkumas Veneetsia poole". 18. septembril loovutas Veneetsia senat Püha Laatsaruse nime kandva saare Mhitharistide kogukonnale. "Sel ajal ei lubanud seadus uute kogukondade loomist linna piiride sees". "Armeenia mungad kiirustasid viivitamatult saarel olevaid varemeid hõivama ... ning abt käskis veel püsivatel lagunevatel ja räämas hoonetel kohe läbi viia kõige vajalikumad parandustööd". Kloostri ehitus oli lõpetatud aastaks 1740. Mhithar suri üheksa aastat hiljem, aastal 1749. 19. sajand Mhithari järglaseks sai Steven Mekon Konstantinoopolist ning tema jäi abtiks kuni aastani 1800. Seejärel vahetas tema rasketel aegadel välja Aconce Kower, kes oli Transilvaania armeenlane. Kuigi Napoleon kaotas Veneetsia vabariigi, jäeti saarel olev kogudus rahule, ning seda väidetavalt "asendamatu armeenlasest ametiisiku olemasolu tõttu Napoleoni sekretariaadis". Hiljem saart laiendati. Raamatukogu "Saarel on maaligalerii 17. ja 18. sajandi Veneetsia ja Armeenia koolkondade töödega. San Lazzarol asub ka 150 000 ühikuga raamatukogu, peale selle veel muuseum, kus on rohkem kui 4000 Armeenia käsikirja ning palju Araabia, India ja Egiptuse esemeid, mis on kas munkade poolt kogutud või kinkidena saadud". Kirjanduses Väljapaistev armeenlasest luuletaja Hovhannes Shiraz kirjutas saarest selle olulisust esile tõstva luuletuse: Օտար ջրերում հայացեալ ԿղզիՀայոց հին լույսն է քեզնով նորանում...Գիտեմ տքնում ես, այս է դարեց-դար,Հայրենիքից դուրս՝ հայրենեաց համար: Armeenia saar võõrastes vetes,Sa süütad uuesti Armeenia vana tule...Tean, et Sa oled väsinud, on möödunud mitu sajandit,väljaspool kodumaad,kodumaa nimel. Galerii Vaata ka Armeenia diasporaa Viited Välislingid Langlois, Victor (1874). The Armenian Monastery of St. Lazarus-Venice. Venice: Typography of St. Lazarus. : välislink kohas |title= (juhend) Mesrobian, Arpena (1973). "Lord Byron at the Armenian Monastery on San Lazzaro". Syracuse University.