תל חצור

תל חצור הוא תל וגן לאומי ישראלי, השוכן בתל אל-קדח, ממערב לקיבוץ איילת השחר, בגבולו הדרומי של עמק החולה. תל חצור משתרע על שטח של כ-840 דונם בין התוואי הישן והחדש של כביש 90 והוא הגדול מבין כ-200 תילים מקראיים ברחבי ישראל. בשנת 2005 הוכר תל חצור כאתר מורשת עולמית, יחד עם תל מגידו ותל באר שבע. העיר חצור הייתה מיושבת מסוף האלף ה-3 לפנה"ס ועד המאה ה-2 לפנה"ס. בתנ"ך נזכרת חצור בשלושה הקשרים: תפקידה בעת יישוב הארץ בידי הישראלים באלף ה-2 לפנה"ס, בנייתה מחדש על ידי ממלכת ישראל החל במאה ה-10 לפנה"ס, וכיבושה בשנת 732 לפנה"ס בידי מלך אשור, תגלת פלאסר השלישי. המועצה המקומית חצור הגלילית, שקמה כמעברה ב-1953, נקראה על שם חצור הקדומה. היסטוריה תקופת הברונזה חצור שכנה על דרכי המסחר שבין מצרים העתיקה בדרום ופיניקיה, סוריה, אסיה הקטנה ומסופוטמיה בצפון. עושרה התבסס על המישורים הפוריים של עמק החולה ובתחילת האלף ה-2 לפנה"ס הוערכה אוכלוסייתה בכ-15,000 עד 20,000 נפש. אותה עת הייתה חצור העיר הגדולה בארץ ובין החשובות שבעריה. חצור נזכרה לראשונה בכתבי המארות המצריים מהמאה ה-19 לפנה"ס וכן בכתבי מארי שנמצאו בקרבת הפרת במסופוטמיה (מלך חצור אבניאדו שמוזכר בארכיון מארי הוא אולי "הידהוד" לשם יבין). במאה ה-18 לפנה"ס ניהלו מספר ממלכות בצפון מסופוטמיה דיפלומטיה בינלאומית שכללה תכתובות ומפגשים. חצור הייתה חלק מהמגעים הדיפלומטיים, דבר המעיד על חשיבותה. במכתב שנמצא בארכיון מארי שנכתב על ידי אחד הפקידים של זמרי-לים מלך מארי, הוא מציין את הממלכות שלקחו חלק במגעים הדיפלומטיים וכותב אליו בבקשת הנחיות: מאוחר יותר נזכרה חצור במכתבי אל-עמארנה שנמצאו באל-עמארנה במצרים ושנכתבו במאה ה-14 לפנה"ס. במכתבים מוזכר מלך חצור עבדי תישרי המביע את נאמנותו לפרעה. עבדי תישרי הוא היחיד משליטי כנען שמכונה במכתבים בתואר "מלך", דבר המעיד על גודלה וחשיבותה של העיר בתקופה זו. מכתבי אל-עמארנה כוללים שתי איגרות של שליטי חצור וכן במכתבי שליטי צור ועשתרות (עיר מחבל הבשן). על פי מכתב מלך עשתרות היה סכסוך בין שתי הממלכות. בתקופת הברונזה המאוחרת הייתה חצור עיר גדולה. בחפירות הארכאולוגיות נחשפו מקדשים, מקדש גדול שבחזיתו מזבח, ביצורים, אורתוסטטים (לוחות בזלת מסותתים ששימשו כנדבך תחתון לאורך קירות מבני ציבור), פסלים מבזלת, לוחות אחדים בכתב יתדות. תרבותה החומרית של העיר בתקופה זאת הייתה קשורה לממלכות ששכנו בסוריה. חצור לא הייתה מעורבת במאבקים שהתחוללו בכנען בתקופת אל-עמארנה. תקופת ההתנחלות האזכור הראשון של חצור בתנ"ך הוא בספר יהושע, שם מתוארת עוצמתה של העיר וגורלה מידי יהושע בן נון: הממצאים הארכאולוגיים אכן מאשרים כי חצור נהרסה בשרפה בשלהי תקופת הברונזה המאוחרת וננטשה. במקום נמצאו כדים ובהם תבואה שרופה בת 3,400 שנה. ממצאים אחרים מצביעים על חורבן במאה ה-13 לפני הספירה. קיימת מחלוקת לגבי הקשר בין הממצאים לבין הסיפור התנ"כי. עד אמצע המאה ה-20 הגישה המקובלת במחקר אימצה את תיאור הכיבוש המקראי כתיאור היסטורי, גישה שאותגרה בהמשך על ידי גישות מתחרות. חורבן חצור קושר גם עם משבר תקופת הברונזה המאוחרת, שבמהלכו חרבו ערים רבות במזרח התיכון, במקרים רבים בלי עדות ברורה לזהות המחריבים. חסרון ממצאים כגון כלי נשק וסימני אלימות, כמו גם תהליך הידרדרות ממושך לפני החורבן, הוליכו חופרת אחרת של האתר, הארכאולוגית שרון צוקרמן, להציע התקוממות עממית פנימית. עם זאת, בשכבת השריפה וההרס נמצאה התזה מכוונת של ראשי פסלים, גם כנעניים וגם מצריים, דבר המחזק את ההתאמה לסיפור המקראי על כיבוש חצור בידי בני ישראל, ועושר הממצאים מתאים לתיאור המקראי על מרכזיותה של חצור באלף השני לפני הספירה. אזכור נוסף של המאבק עם חצור נמצא בספר שופטים: בעקבות זאת, הורתה דבורה הנביאה לברק בן אבינעם לצאת למלחמה בצבא חצור. יש חוקרים המאמינים כי שני הסיפורים הם תיאור של אירוע אחד העוסק במלחמות ישראל כנגד אותו יבין מלך חצור ויש אף הטוענים, כי התנ"ך קיבץ מספר התרחשויות היסטוריות וייחס אותן למנהיג בודד – יהושע. חוקרים אחרים רואים התאמה מלאה לסיפור התנ"כי ומציינים שהיה יותר מיבין אחד מלך חצור. רד"ק פירש שיבין היה ממשפחת מלכי כנען בית יבין, שמלכו בחצור לפני חורבנה, ולאחר מכן משכנם היה "חרשת הגוים". הדבר ניכר, לפרשנותו, גם מלשון הפסוק "אֲשֶׁר מָלַךְ בְּחָצוֹר" לשון עבר, לעומת "וְהוּא יוֹשֵׁב בַּחֲרֹשֶׁת הַגּוֹיִם" לשון הווה. התקופה הישראלית בפעם הבאה נזכרת חצור בתנ"ך בהקשר שונה לחלוטין. לפי הכתובים בתקופת המלך שלמה במאה ה-10 לפנה"ס, העיר שבה ונבנתה. הדברים נזכרים בספר מלכים א', המתאר את העיר כאחת מערי הביצורים של שלמה המלך: במחקר הארכאולוגי נמצאה בנייה חדשה בעיר העילית של חצור (העיר התחתית לא נבנתה שוב לעולם). ביצורי העיר מתקופה זו נחשבו בתחילה כדומים לביצוריהם של תל מגידו ותל גזר, אשר יוחסו בעקבות המקרא לשלמה המלך. אולם מחקרים מאוחרים יותר הצביעו על אי דמיון ביניהם, ועל כך שהם לא נבנו על ידי אותו גורם. ועל כן מתארכים אותם חוקרים כדוגמת ישראל פינקלשטיין לתקופת המלך עמרי. בכל אופן, בתקופת המלך אחאב, באמצע המאה ה-9 לפנה"ס הפכה העיר לאחת מערי הבירה של המדינה, ונבנתה בה מצודה חדשה. חצור המשיכה ושגשגה גם בתקופת ירבעם השני במחצית הראשונה של המאה ה-8 לפנה"ס. בשנת 732 לפנה"ס נכבשה העיר, עם ממלכת ישראל כולה, על ידי תגלת פלאסר השלישי. וכך נכתב בספר מלכים ב': ברור שעל אף שהמקום המשיך להיות מיושב, העיר כבר ירדה מגדולתה. הפעם האחרונה שחצור מוזכרת במקורות העת העתיקה היא בספר מכבים א', המציין כי מלחמת יונתן הוופסי בדמטריוס התנהלה במישור חצור בשנת 147 לפנה"ס. המחקר באתר שטחה של העיר מתחלק לשני חלקים – העיר העליונה, או האקרופוליס ששטחו 120 דונם, והעיר התחתונה המשתרעת על 700 דונם. חצור זוהתה לראשונה עם תל אל-קדח בשנת 1875 ונערכה בה חפירת בדיקה קצרה על ידי ג'ון גרסטנג בשנת 1928. מחקר מעמיק התקיים על ידי משלחת של האוניברסיטה העברית בשנים 1955–1958 חפרה במקום משלחת גדולה בהנהלתו של יגאל ידין (שפרסם על כך ספר פופולרי בשם חצור: "ראש כל הממלכות האלה"). בין חברי המשלחת היו החוקרים רות עמירן, יוחנן אהרוני, ז'אן פרו וטרודה דותן. עונה נוספת ניהלה משלחתו של ידין בשנת 1968. החפירות במקום התחדשו בשנת 1990 על ידי משלחת חפירות בהנהלתו של אמנון בן תור, שאליו הצטרפה ב-2006 שרון צוקרמן, עד לפטירתה בנובמבר 2014. לאחר פטירתו של בן תור, מתנהלות החפירות באתר על ידי איגור קריימרמן. ממצאי התעודות בחפירות בתל נמצאו מאז תחילת החפירות ועד מחצית שנת 2012, 18 תעודות בכתב יתדות. בכל ארץ ישראל נמצאו עד לאותו מועד 95 תעודות בכתב זה. רוב התעודות הן מתקופת הברונזה התיכונה (1550–2000 לפנה"ס), והַיֶתר מתקופת הברונזה המאוחרת (1200–1550 לפנה"ס). קיים שוני בסוג הכתב בשתי התקופות. הכתובות שנמצאו עסקו במגוון של נושאים: מכתבים, מסמכים מנהליים, כתובות הקדשה, טקסט המסביר איך מלמדים חשבון, טקסטים לנבואה, וכן שבר קטן של אוסף חוקים המקביל לחוקי חמורבי. הימצאותן של תעודות רבות אלו במקום אחד הובילה את החוקרים הממונים על החפירה למסקנה שחצור הייתה מרכז של מנהל ולימוד ושפעלו בה סופרים מן השורה הראשונה. גלריית תמונות לקריאה נוספת כתב העת קדמוניות, 143, תשע"ב 2012. חוברת המוקדשת לתל חצור, מאמרים בנושאים שונים כל מקום ואתר, משרד הביטחון – ההוצאה לאור והוצאת כרטא 1978. עמוד 449 זאב וילנאי, אנציקלופדיה אריאל לידיעת ארץ ישראל הוצאת עם עובד - תרבות וחינוך, 1986. עמודים 2476–2488 ויקטור גרן, תיאור ארץ ישראל, הגליל כרך 7, תרגם מצרפתית חיים בן עמרם לפי מהדורת 1880. הוצאת יד בן צבי 1987. עמודים 202–204 נדב נאמן, "חצור במאות ה-י"ד-י"ג לפני הספירה בראי התעודות והממצא הארכאולוגי", ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 333–341 שרון צוקרמן, "חצור בתקופת הברונזה הקדומה", ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 370–379 רוחמה בונפיל, לבוא לפני המלך - אגן טקסי בחדר הכס בחצור, ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 59–72 אמנון בן-תור, חצור, מטרופולין כנענית ועיר ישראלית, הוצאת יד בן צבי, 2015 חיים בן דוד, הנסיונות לזיהויה של העיר המקראית חצור במהלך המאה ה-19 וראשית המאה ה-20, מחקרים חדשים של הגליל ד, המכללה האקדמית תל-חי, 2024, עמ' 178-166 Ruhama Bonfil, Coming before the King—A Ceremonial Basin in Hazor’s Throne Room. Eretz-Israel 30 (Amnon Ben-Tor Volume): 59–72 (Hebrew), 145*–46* (English summary) Zarzecki-Peleg, A and Bonfil, R. (2011) A Syrian City-State in Mitanni’s Orbit? Ugarit-Forschungen 43: 537-567 Bonfil R. and Zarzecki-Peleg A., 2022, The iron which the king, my lord, gave to the smiths for work”: Aspects of Authority and Prestige in the City Plan of Hazor Stratum VIII. in U. Davidovich, N. Yahalom-Mack & S. Matskevich (eds.), Material, Method, and Meaning: Papers in Eastern Mediterranean Archaeology in Honor of Ilan Sharon, Ägypten und Altes Testament, vol. 110, Zaphon, Münster, pp. 313-335 רפאל גרינברג ושמחה גואטה-בוקובזה, 'חצור (התל) וחצור (העיירה): שותפות והדרה בעיצוב הנוף הלאומי בעשור הראשון למדינה', קתדרה 187, 2025, עמ' 86-61. קישורים חיצוניים חצור (עיר קדומה) (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית טקסט בוויקיטקסט: חצור גן לאומי תל חצור, באתר רשות הטבע והגנים אמנון בן-תור, חופרים בחצור, "בשביל הארץ" - מגזין טבע, מורשת ונוף, דצמבר 2005 שרון צוקרמן, העיר התחתונה של חצור – חפירות 2008, חדשות בעתיקות - ספטמבר 2008 תל חצור, באתר "עידן התנ"ך" רן שפירא, חופרים וחופרים - ואין מבקרים, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2007 תל חצור: נחשפה תעודת חוקים בסגנון חוקי חמורבי, באתר ynet, 26 ביולי 2010 אלי אשכנזי, תעלומה בת 3,400 שנה: מי שרף את הארמון בתל חצור, באתר הארץ, 23 ביולי 2012 חפירות ארכאולוגיות בתל חצור בניהולו של יגאל ידין, סרטי גבע, ארכיון שפילברג, 1956 (התחלה 10:45) חפירות ארכאולוגיות בתל חצור, אוקטובר 1956, ארכיון הסרטונים של AP חפירות ארכיאולוגיות בתל חצור, באתר ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים, 1957 באים אל הפרופסורים, ‏עלייתה ונפילתה של חצור הקדומה: מי החריב את העיר הכנענית?, באתר גלובס, 17 באוקטובר 2022 הערות שוליים