ברקאי

בַּרְקַאי הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי, נוסד בשנת 1947 על ידי עולים מרומניה ומפולין, ועלה על הקרקע בתאריך 10 במאי 1949. הקיבוץ ממוקם בפתח המערבי של בקעת עירון ובסמוך לחריש ופרדס חנה-כרכור. הקיבוץ נמצא בשטח השיפוץ של "מועצה אזורית מנשה". שמו של הקיבוץ הוצע על ידי פרופ' נתן מארק מרומניה, ויש לו שני פירושים. הראשון הוא ראשי תיבות ל"בני עבודה, רומניה, קיבוץ, ארץ ישראל", לכבוד הגרעין המייסד של הקיבוץ. השני מסמל את ברקאי, כוכב השחר, שזרח מחשכת האימה של מלחמת העולם השנייה. הקמה ושנים ראשונות 1945-1952 הגרעין המייסד של הקיבוץ הוקם בפסח 1945 והוכרז במועצת "בני עבודה" בפיאטרה נייאמץ שברומניה. שם נקבע גם שמו של הקיבוץ - ברקאי. ראשוני החברים הגיעו לישראל בשנת 1946 נעצרו במחנה המעצר בעתלית ועם שחרורם עברו לתקופת הכשרה בקיבוץ "בית אלפא". ביולי 1947 הגיעה הקבוצה השנייה ועברה להכשרה בקיבוץ מרחביה. באוקטובר 1947 - התאחדו שתי הקבוצות ועברו לנקודה הזמנית של הקיבוץ "מחנה להבות" בו שוכן היום "המוסד החינוכי "מבואות עירון. במאי 1948, עת פינו הבריטים את מחנה 84 ( גבעת חביבה) עבר הקיבוץ לנקודה הזמנית האחרונה לפני עלייתו על הקרקע - שם גם הצטרפו גרעיני "התחייה" ו"שמואל ברסלב"שורדי השואה יוצאי פולין. הסכם הפסקת האש שנחתם ב - 1949 - שירטט את מפת הגבול בדיוק במרום הגבעה בה שוכן הקיבוץ. הקיבוץ ומוסדותיו רצו להתיישב בעמק אך נעתרו לבקשת גורמי הביטחון ועלו להתיישב בנקודה בה נמצא הקיבוץ - "חירבת ואדי עארה". בעשרה למאי 1949, נאספו מאות מתושבי הסביבה לתת כתף בהקמת הקיבוץ - חדר האוכל וצריפים מגורים ואחרים אשר נבנו כולם בראש הגבעה סביב החאן הערבי. לאחר תנאים קשים של חוסר מים וחשמל - ב - 1950 נחפרה הבאר הראשונה וחובר הקיבוץ לרשת החשמל בשנים 1950–1951 הצטרף לקיבוץ גרעין גדול של בוגרי תנועת השומר הצעיר מצפון אמריקה. חבריו השפיעו רבות על אופי הקיבוץ והם מהווים הגוף הגדול ביותר באוכלוסייה. ב - 1952 הצטרפו לקיבוץ בוגרי השומר הצעיר מדרום אפריקה. התרחבות האוכלוסיה מאמצע שנות החמישים עם התבססות הקיבוץ באמצע שנות ה - 50 החלו להגיע לקיבוץ ולהיקלט חברות נוער והשלמות שונות ביניהן גם קיבוץ עלייה י' ו - י"א של בוגרי השומר הצעיר מארצות הברית וקנדה. במשך השנים קלט הקיבוץ עוד ארבע חברות נוער שהתחנכו בקיבוץ במשך 4 שנים כל אחת מהן. גם גרעיני תנועה ואחרים הגיעו לקיבוץ אולם כמעט כולם עזבו בהמשך. בני הקיבוץ שהשתחררו מהצבא חזרו לקיבוץ החל מתחילת שנות ה - 70. במשך השנים קלט הקיבוץ בודדים מקיבוצים אחרים וממקומות ישוב נוספים. חקלאות וכלכלה בראשית הקיבוץ ובשנים הבאות הוקמו ענפים רבים בתחומי החקלאות: ירקות שונים, גידולי שלחין ובעל, מטעי פרי מסוגים שונים ולצידם גם ענפי בעלי חיים: דיר צאן, רפת, לול מטילות - מהם נשארו היום לול לפיטום ורפת חלב. לאחר שנים לא מעטות - הבין הקיבוץ כי הוא חייב לבסס את כלכלתו גם על מפעל תעשייתי כל שהוא. בהמלצת הקיבוץ הארצי נבחר להיכנס לתחום יריעות פלסטיק לחקלאות ולתעשייה. לאחר שנתיים של השתלמות בקיבוץ הזורע ב-1971 נחנך בקיבוץ מפעל הפלסטיקה "פוליאון ברקאי" המייצר מוצרי בידוד תרמי ובידוד אקוסטי, מוצרי אריזה למזון, ויריעות ללמינציה. זהו המפעל היחיד בקיבוץ. ב - 2012, אחרי שנים לא קלות בשוק הפלסטיקה בישראל ובפוליאון בפרט, מונה כונס נכסים ל"פוליאון ברקאי ומבנה המפעל מושכר לגורמים שונים. חינוך בראשיתו של הקיבוץ ועד למעבר ללינה המשפחתית, החינוך המשותף התנהל בבתי הילדים וכמו כן הלימודים. ב - 1969, עם התמעטות הילדים במערכות החינוך של הקיבוץ - הוחלט להקים בית ספר משותף לקיבוצים מצר, מענית וברקאי - "רעים". במהלך יזום של המועצה האזורית מנשה - הוקם בית ספר אזורי "רעות" שכלל בתוכו את כל תלמידי כיתות היסוד של המועצה האזורית. ב - 1960, עת הגיעו הבנים הראשונים לחינוך התיכוני הם הצטרפו למוסד החינוכי "מבואות עירון" שבעין שמר - אשר משותף לארבעה קיבוצים. ב - 1962 הצטרף קיבוץ ברקאי כשותף מלא ל"מבואות עירון". המחשבות על מעבר ללינה משפחתית הייה בקיבוץ משנות ה - 80 אולם פרוץ "מלחמת המפרץ" - הייה הזרז לקבל את ההחלטה על מעבר ללינה משפחתית תוך מצוקה קשה של משפחות שביתם לא הייה ערוך לכך - דבר שהושלם בשנים הבאות שינויים באורחות החיים בשנת 1979 השתחרר הקיבוץ מחסות הסוכנות היהודית והפך ליישוב עצמאי מבחינה כלכלית. בשנת 2000 בוצעה הפרדה בין פעילותו העסקית של המשק לבין חיי הקהילה. באותן שנים התמודד הקיבוץ, בדומה לקיבוצים רבים אחרים, עם השלכות משבר החובות של התנועה הקיבוצית, אשר כלל התחייבויות בהיקף של מיליוני שקלים למערכת הבנקאית. לאחר משא ומתן ממושך הגיע הקיבוץ בשנת 2000 להסכם עם הגורמים המממנים והצטרף באופן רשמי להסדר הקיבוצים. בשנת 2003 החליט הקיבוץ לאמץ את עקרון שיוך נכסי הייצור, שבמסגרתו הוענקו לחברים זכויות קניין בנכסים היצרניים של הקיבוץ. שנה לאחר מכן, ב-2004, אומץ מודל תגמול חדש, הידוע בשם "מודל ברקאי". על פי מודל זה חושב התקציב החודשי של כל חבר על בסיס רכיב קבוע, שנקבע בהתאם לגודל התא המשפחתי, בצירוף חלק יחסי משכר הברוטו שלו ותוספת המבוססת על הוותק. נוסף על כך נקבע מנגנון של "תקציב קיום הוגן", אשר הבטיח לכל חבר רמת הכנסה מזערית באמצעות השלמת התקציב למי שהכנסתו הייתה נמוכה מן הסכום שנקבע. במקביל עברו חלק משירותי הקיבוץ להפרטה מלאה, ובהם הצרכנייה וחדר האוכל, בעוד שבשירותים אחרים נקבעה השתתפות עצמית חלקית של החברים במימון העלויות. גידול והתרחבות משנות ה - 2000 עם התובנות שעלו על התבגרות הקיבוץ, הוחלט להיכנס לתהליך נרחב של קליטה בתחילת שנות ה - 2000. ההחלטה הייתה לקבלת נקלטים חדשים לחברות מלאה בקיבוץ ולא למסלול של הרחבה מתוך רצון אמיתי לראות בהם כחלק משמעותי בקהילת הקיבוץ. ב - 2008 הונחה אבן פינה לשכונה חדשה "שכונת ה - 60" אשר דייריה הינם בני קיבוץ ונקלטים אחרים. ב - 2010 חגגנו את כניסת הדיירים וקבלת לחברות מלאה. לאחר תהליך זה הוחלט להמשיך במגמת קליטה וב - 2022 הונחה אבן הפינה לשכונת ה - 70 והציפייה שלקראת 2026 ייכנסו הדיירים הראשונים אליה. בקיבוץ גם כן גן אירועים וכנסים הנבנה סביב מצודה ארכאולוגית עתיקה. חקלאות רפת לול אבוקדו גידולי שדה חקלאות בעבר ענפי חקלאות שהיו בעבר בקיבוץ כללו: פלחה – גזר, תפוחי אדמה, אספסת ועוד מטעים – שזיפים, הדרים, בננות ועוד משק חי – לול מטילות ודיר צאן ענפים נוספים – כוורות דבש, חממת ורדים ועוד ממצאים ארכאולוגיים בשטח הקיבוץ נחשפו ממצאים ארכאולוגיים בשלושה מוקדים שונים עתיקות מתקופות שונות ואף בעת האחרונה בשנת 2024, עת הוקם מבנה גדול - מצאו שרידי חווה חקלאית נדירה מתקופות קדומות. העתיקות שמורות במוזיאון ישראל, במחסני רשות העתיקות ומדגם מייצג בארכיון קיבוץ ברקאי. מלחמת העצמאות. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של ברקאי ד"ר זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת הארץ, הוצאת עם עובד, כרך א' (1969) צאלה קוטלר הדרי, ‏הסוד של ברקאי: כך הפך הקיבוץ הפסטורלי ליד פרדס חנה למקום המזוהם ביותר בישראל, באתר גלובס, 4 בינואר 2020 ברקאי (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית הערות שוליים