חלחול (עיר)

חַלְח֫וּל (בערבית: حلحول) היא עיר פלסטינית בהרי יהודה, כק"מ צפונית לחברון. העיר שייכת לנפת חברון של הרשות הפלסטינית. ייתכן שמקור שמה נעוץ בכך שהמשקעים מחלחלים בקלות לתוך הסלעים עליהם בנויה העיירה. המקום מהווה את פסגת הר חברון והפסגה הגבוהה בהרי יהודה, בגובה של 1,020 מטרים מעל פני הים. כיום, ידועה חלחול גם בזכות מחצבות סלעים רבות הסמוכות לה. תולדות המקום העיר נזכרת פעם אחת בתנ"ך, ברשימת ערי נחלת שבט יהודה: על פי המחקר המודרני, רשימת ערי יהודה (ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ"א–ס"ב), שבה מופיע שם העיר, איננה מייצגת את ערי נחלת יהודה בימי יהושע בן נון והתנחלות השבטים, אלא משקפת את המצב היישובי בממלכת יהודה, בימי חזקיהו או יאשיהו (עם עדיפות מסוימת לאחרון). מצפון לחלחול מצויה "ח'רבת בית צור" אולם בחפירות באתר זה התגלו רק שרידים ביזנטים וערביים, ללא אף ממצא מתקופת המקרא. צפונה משם נמצאת "ח'רבת ג'דור", שמספר חוקרים מזהים אותה עם העיר המקראית גדור. זיהוי וממצא ארכאולוגי על זיהויה של חלחול הקדומה בכפר הערבי חלחול אין עוררין, אך האתר הקדום נתגלה ונסקר לראשונה רק ב-1984, במסגרת סקר הר יהודה של אבי עופר. מיקומו כצפוי בראש הגרעין הקדום של הכפר, בגבעה של נבי יונס ("קבר יונה הנביא"). האתר מכוסה לחלוטין בבתי הכפר, אך הטרסות בשוליים מניבות חרסים קדומים. אדמותיו החקלאיות ומקור המים שלו (ביר א-דילבה) מצויים בבקעה הפוריה המשתרעת מדרומו מזרחה, לכיוון ספר המדבר של רמת ההר. היקפו המשוער של האתר הקדום כ-18 דונם. ככל הנראה נוסד בתקופת הברזל 1 (כ-8 דונם, וייתכן שפחות). מנתונינו הדלים מצטייר שיא היקפו בתקופת הברזל 2א (כ-18 דונם). מאז הוא יורד בהדרגה להיקף משוער של כ-11 דונם בשלב 2ג, וכך עד התקופה הפרסית. בסקר ארץ יהודה שנערך לאחר מלחמת ששת הימים נתגלו בחלחול חרסים מהתקופות הרומית, הביזנטית ומימי הביניים. הושמעה טענה כי במקום שרידי יישוב רבים מתקופות היסטוריות שונות החל מתקופת הברונזה הקדומה, אך אין לכך סימוכין. ימי בית שני העיר נזכרת גם כיישוב יהודי שהתקיים בתקופת בית שני, ויוסף בן מתתיהו מציינה כיישוב בו חנו אדומים בזמן המרד הגדול. בסביבה נערך קרב בית צור בימי החשמונאים. היה זה כאשר ליסיאס המצביא היווני הגיב על מפלה קודמת שנחל בקרב אמאוס והביא איתו מדרום ארץ ישראל חיל גדול יותר מאשר היה ברשותו בקרב קודם. ליסיאס רצה להפתיע ולפלוש ליהודה דרך מדבר אדום מכיוון דרום מאזורים לא מיושבים ביהודים, אך יהודה גילה את תכסיסו וחסם בפניו את הדרך לירושלים. הקרב בין שני הצבאות נערך בדרך לירושלים סמוך לבית צור וצפונית לחלחול. התקופה הביזנטית בכתביו של אוסביוס מקיסריה, הכפר נקרא אלולה (Alula). ימי הביניים בספר "שבילי דירושלים" המיוחס לנוסע היהודי-ספרדי יצחק חילו, שביקר בארץ בשנת 1333, נזכרה חלחול: לדעת גרשם שלום וחוקרים נוספים, ספר "שבילי דירושלים" הוא זיוף מהמאה ה-19. אולם המסורת היהודית שמזהה את המקום כקברו של גד החוזה, מופיעה גם בספר "יחוס הצדיקים" ובאיגרת בשם "יחוס האבות". העת החדשה יצחק בן-צבי תיאר משפחה מתושבי היישוב הנושאת את השם 'שטרית' (המצוי בין יהודי מרוקו), וסובר שהם צאצאים של יהודים שעלו לארץ מהמגרב, כנראה בראשית התקופה העות'מאנית. החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר במקום בשנות ה-60 של המאה ה-19, וכתב כי במקום שבע מאות תושבים על ראש גבעה. הוא תיאר את מסגד ג'אמע יוניס (הנביא יונה) שמצוי בכפר, וציין כי חלק מהבתים בכפר בנויים מאבנים עתיקות, וכי יש במקום גם קברים חצובים בסלע ששרדו מן התקופה היהודית, וחלקן עדיין בשימוש של המקומיים. גד החוזה, נתן הנביא ויונה החל מהמאה ה-13 מופיעות עדויות למסורת כי בחלחול מצויים קברי גד החוזה ונתן הנביא. אתר קבר זה מוזכר כאתר עלייה לרגל בכתבי נוסעים יהודים כבר מימי הביניים. לעומת זאת, ישנן מספר מסורות מוסלמיות בדבר מקום קבורתו של יונה הנביא. מסורת אחת מזהה את קברו במסגד בעיירה חלחול השוכנת מצפון לעיר חברון: מורה דרך בארץ ישראל וסוריה כותב כי ”הערבים יקראו לו נֶבִּי יונַאס אך המושלמנים יושבי הכפר הם קנאים ואדוקים ולא יניחו לאיש זר אשר איננו מקורב עמהם לבוא את תוך המסגד.” מסורת זו מופיעה גם ברשימת קברים משנת ה'תק"א (1810) בספר אוצר טוב להחכם וכו', ד"ר ברלינר תרל"ט (1873). הם מזכירים כי על הקבר יש בית מסגד. הנוסע המוסלמי אבן בטוטה בן המאה ה-14 מספר כי לאחר שהיה במערת המכפלה בחברון, ירד מזרחה לים המלח שהוא מכנה אותו "אגם לוט" ובדרכו לירושלים הוא עוצר בחלחול, היכן שהוקם מסגד גדול מעל לקברו של יונה הנביא. הוא מכנה אותו אתר קדוש יחד עם האתרים בחברון ובבית לחם. נוסע קראי משנת ה'ת"א (1641), המזכיר מסורה זו ”יוסיף כי הישמעאלים לא הניחו לבוא אל הקבר בעד כל הון. ומסורת הערבים כי פה קבור הנביא יונה אין לה כל יסוד. כי המסורה אשר לאחינו תראה את קבר הנביא הזה בכפר כנה אצל צפת. וגם הערבים בעצמם יראו את קברו בעוד מקומות שונים.” לקריאה נוספת משה כוכבי, הסקר בארץ יהודה. יהודה, שומרון וגולן - סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח (עורך: משה כוכבי), תשל"ב, עמ' 19-89. אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993 מנחם מיכלסון, יהודה סלומון, משה מילנר, מקומות קדושים וקברי צדיקים בארץ ישראל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור – תל אביב, 1996 – עמ' 21 קישורים חיצוניים שפי גבאי, חלחול - כפר המרצחים, דבר, 27 באוקטובר 1969 מידע על אתר חלחול, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות הערות שוליים