דורא

דוּרַא (בערבית: دورا) היא עיר בנפת חברון של הרשות הפלסטינית, כ-7 ק"מ דרום-מערבית לחברון. לפי הלשכה המרכזית הפלסטינית לסטטיסטיקה, חיים בעיר 39,336 תושבים (נכון ל-2017) היסטוריה הכפר דורא, המזוהה עם אדוריים הקדומה, יושב בחלקו על תל קדום. על צלעו נמצאו מערות קבורה עם פתחים מרובעים. בכפר נערך סקר ארכאולוגי לאחר מלחמת ששת הימים, שהניב ממצאים מגוונים; במטע של עצים נשירים השוכן במדרון הדרום-מזרחי של התל נמצאו חרסים מתקופת הברזל (II), מהתקופה ההלניסטית (חרסים רבים), מהתקופה הביזנטית ומימי הביניים. במדרון הצפון-מזרחי של התל נמצאו בחצרות בתים חרסים רבים מן התקופה ההלניסטית, ושתי טביעות חותם רודיות. העת העתיקה ערך מורחב – אדורים דורא נזכרת לראשונה ברשימת הערים בפפירוס אנאסטאזי א ובמכתבי אל-עמארנה מהמאה ה-14 לפנה"ס. בתנ"ך מוזכרת דורא בשם "אדורים" (דברי הימים ב' י"א, ט) כאחת הערים שבוצרו על ידי רחבעם. ובספר היובלים (לח',י') מופיעה כמקום מיתתו של עשו אבי אדום (עם) לאחר שנורה למוות בידי יעקב ובניו לשבטי ישראל. פרעה שושנק הראשון ערך מסע צבאי לכנען בשנת 925 לפני הספירה ומפרט את הערים שכבש, מספר 19 ברשימה הוא ככל הנראה דורא, אולם החוקרים סבורים כי ייתכן ומדובר בהתייחסות ליישוב אחר שאינו ידוע, צפונה יותר בממלכת ישראל. בראשית המאה השישית לפני הספירה תקפה האימפריה הנאו-בבלית את ממלכת יהודה, וחלקה הדרומי מדורא ועד מרשה, נפל לידי ממלכת אדום. בעקבות כיבושיו של אלכסנדר מוקדון, האזור היה חלק מממלכת בית תלמי. היישוב מוזכר בפפירוסים של זנון בשנת 259 לפנה"ס כ"עיר מבצר". על פי יוסף בן מתתיהו, יוחנן הורקנוס לכדה ולחץ על יושביה האדומים למול את ילדיהם ולהתגייר. בתקופה הרומית בארץ ישראל נכללה ברשימת הערים שנבנו מחדש על ידי הקונסול הרומי אולוס גביניוס. היא שימשה בין השנים 57–47 לפנה"ס כבירת מחוז ("סינדריה") אדום המזרחית. לאחר מכן, סופחה למחוז יהודה הצפוני לה, ואוכלוסייתה הפכה ליהודית בעיקר, עד למרד מרד בר כוכבא. עם התפשטות הנצרות באזור בתקופה הביזנטית (סביב סוף המאה ה-4 לספירה), הפכה לעיר נוצרית. ימי הביניים בתקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל התאסלמו בהדרגה תושבי העיר. בתקופה הממלוכית בארץ ישראל הוקם במערב דורא מבנה מקאם המיוחס לנח ("א-נבי נח"), בתוך חורשת עצי אורן ירושלים. המבנה משמש כמקום תפילה ומסביבו בית קברות. מצבת הקבר נמצאת במבנה רבוע עם כיפה לבנה והיא עטופה ביריעה ירוקה. גם המסגד הגדול בדורא נקרא על שם נח, "ג׳מע א-נבי נוח". התקופה העות'מאנית במאה ה-18 הפך הכפר לאחד מ-24 כפרי הכס שבהם ישבו מוח'תארים בארמון, או מצודה ושלטו על האזור., בהמשך, התקוממו תושבי דורא כנגד אבראהים פאשא, שנלחם בשלטון העות'מאני. חוקר ארץ ישראל, הצרפתי ויקטור גרן, ביקר בדורא ב-1863 וכתב: המנדט הבריטי בתקופת המנדט הבריטי, השתייכה דורא לנפת חברון, הייתה היישוב המרכזי בהר חברון והיו לה 99 ישובי בת עצמאיים, ששמרו על זיקה ליישוב האם. העיירה הייתה מחולקת אז לשניים: דורא אל אמריה ודורא אל ערג'ן. במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט, בדורא הייתה אוכלוסייה של 5,834 נפש, כולם מוסלמים. במפקד 1931 היו בדורא, יחד עם כל כפרי הבת, 7,255 תושבים כולם מוסלמים. בסקר הכפרים בשנת 1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 9,700 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל של הכפר היה 240,704 דונם. אשר מתוכם הוקצו 3,917 לחקלאות שלחין, ו-90,637 לגידולי דגנים. שמות כמה מהכפרים של העיר דורא: בית עווא דיר סאמת אל-סימיא' אל-כום דיר אל-עסל אל-פוקא אמריש אל-בורג' עבדה שלטון ישראלי בינואר 1967 הוכרזה העיירה כרשות מוניציפלית, רק שישה חודשים לפני כיבושה על ידי ישראל במלחמת ששת הימים. תחת הרשות הפלסטינית בשנת 1995 עברה השליטה המלאה בדורא לידי הרשות הפלסטינית ("שטח A"), והתמקמו בה משרדי ממשלה ורשויות רבות, כך שעלתה חשיבותה בפוליטיקה ובממשל הפלסטיני. בקיץ 2014, במהלך החיפוש אחר שלושת הנערים שנחטפו בגוש עציון, פשט צה"ל על הכפר עם 150 חיילים. בעימותים נהרג מאש צה"ל מוחמד דודין, בן 15. ספורט במערב העיירה שוכן האצטדיון הבינלאומי דורא המשמש את הקבוצה המקומית שבאב דורא מליגת העל הפלסטינית. הקשר היהודי יצחק בן-צבי ביקר בדורא ב-1935 ותיאר אותה ככפר הגדול והמאוכלס ביותר באזור חברון. הוא תיעד מסורת מקומית, לפיה משפחת מסלמאה המתגוררת בכפר וביישובים הסמוכים היא ממוצא יהודי. הוא סיפר כי המשפחה מרוכזת ברחוב מסוים בדורא הידוע בשם חארת' אל-מסלמאה. זקני המשפחה סירבו להודות בכך בהתחלה, אך בסופו של דבר הודו כי הם התאסלמו לאחר כיבוש האזור על-ידי צלאח א-דין. לפי צבי מסיני, תושבי דורא הם צאצאי יהודים, כולל חמולת רג'וב, אליה משתייך ג'יבריל רג'וב (ולכן נפגש עם הרב עובדיה יוסף) ושימרו מסורות יהודיות, כולל נוהל קבורה יהודית השונה מהותית מהנהוג באסלם: שימוש במערות קבורה, שימור הקברים ועלייה אליהם כל שנה. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של דורא (בערבית) מידע על אתר דורא, בארכיון המנדטורי באתר רשות העתיקות הערות שוליים