מעיין ברוך

מַעְיַן-בָּרוּךְ הוא קיבוץ השוכן בצפון עמק החוּלה, בין קריית שמונה לדפנה, ליד נחל שניר (חצבני), ברום 200 מטר. הקיבוץ שייך למועצה אזורית הגליל העליון. במקום נמצאים, בין היתר, מוזיאון האדם הקדמון, וכן פועלת בקיבוץ שלוחה של מכינת גליל עליון. היסטוריה הקיבוץ הוקם סמוך למפגש הגבולות ישראל–סוריה–לבנון, על אדמת המושב חַמַרָה שנִנטש במאורעות תל חי. המייסדים היו בני שלוש קבוצות שנפגשו בהכשרה בכפר גלעדי: הכשרה מגויסת של הפלמ"ח, יוצאי תנועת הנוער התנועה המאוחדת. הכשרת "הבונים" מארצות הברית, מהם פעילים בהעפלה. גרעין "חיילים־חלוצים", שהתארגן בצבא הבריטי מחיילים יהודים מדרום אפריקה במלחמת העולם השנייה. בהמשך נוספו השלמות מן "התנועה המאוחדת" ולימים מן "הנוער העובד והלומד", וכן משפחות ובודדים מהארץ ומחו"ל. היישוב נוסד ב־11 במרץ 1947, כחצי שנה לפני מלחמת העצמאות, ונקרא על שם ברוך (ברנארד) גורדון, ציוני מדרום אפריקה שציווה את כל רכושו לקרן הקיימת. השתייך תחילה לקיבוץ המאוחד, אחר לאיחוד הקבוצות והקיבוצים ("האיחוד"), עתה לתנועה הקיבוצית המאוחדת. במשך כל תולדותיו, למרות ניסיונות לגדול, נותרה אוכלוסייתו בסביבות 150 חברים. היקף קטן זה של האוכלוסייה השפיע רבות על אופיו של היישוב – מצד אחד במגבלות שחלו על האפשרויות התרבותיות, ומצד שני בטיפוח אינטימיות ולכידוּת חברתית. גם מצוקה כספית מתמדת הטילה צל על תולדותיו של הקיבוץ והגבילה את רווחת חבריו. בשני העשורים האחרונים של המאה ה-20 עבר הקיבוץ מגמות צנטריפוגליות ("הפרטה") בכלכלה, בחברה ובתרבות, יציבות חברתית ביחס לשנים קודמות, ויחד עם זה גם הזדקנות האוכלוסייה במקום. בשנת 2005 החלה תוכנית להרחבה קהילתית של היישוב, דהיינו הקמת שכונה של תושבים שאינם חברים בקיבוץ. בשנים האחרונות הקיבוץ החל לשקם את עצמו תוך הגדלת מספר החברים ובניית מערכת חינוך מחודשת בתוך הקיבוץ. בני ובנות הקיבוץ החלו לחזור אליו ונוספו גם חברים חדשים. בקיבוץ היום פועלים להגברת שיתוף הפעולה בין ההרחבה לקיבוץ. כלכלת היישוב ענפי הפרנסה העיקריים: מפעל מתכת – גל־גליל (גלגלי־תעשייה ו"כבישה קרה של מתכת"), עבודות־חוץ, חקלאות, רפת (אוחדה עם זו של לוחמי הגטאות והועתקה לשם), לול תרנגולות, השכרת דירות (בעיקר לסטודנטים אשר לומדים במכללת תל-חי הסמוכה), תעשייה, תיירות ולאחרונה אף חברת תוכנה – קימאיה (שמספקת פתרונות תוכנה לטלפונים חכמים). מלבד אלו קיימים בקיבוץ גם ענפים המספקים שירותים לתושבי המקום, כגון מכבסה, מוסך, מסגריה, ושרברבייה. כל אלו פועלים כמֶרכזי־רווח, ומשמשים גם את תושבי האזור. רוב השטחים של גידולי השדה מפוזרים ומרוחקים מהקיבוץ. בעבר היו במקום מאפייה, גן ירק, דיר צאן, ושותפויות מוגבלות עם מפעלי התעשייה ביישובים הסמוכים דפנה והגושרים. אמנים חברי הקיבוץ התפרסמו בעיקר בפיסול ובספרות. הסופר אמנון שמוש, שהיה ממייסדי הקיבוץ והתגורר בו עד יום מותו ב-1 במרץ 2022, עסק בחיי הקיבוץ בחלק מיצירותיו. גלריית תמונות לקריאה נוספת רם גופנא, אברהם יעקבזון, משה ליסק, בתיה בר (עורכים), מכפר גלעדי למעין ברוך, ספריית יהודה דקל – המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, 2015. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של מעיין ברוך סיפורו של מעין ברוך באתר מיזם הנגב המערבי והגליל מעין ברוך, באתר מועצה אזורית הגליל העליון מיכאל יעקובסון, סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ מעיין ברוך, בבלוג "חלון אחורי", 5 באפריל 2018 מעיין ברוך (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית הערות שוליים