גבעת שפירא (מושב)

גִּבְעַת שַׁפִּירָא הוא מושב ליד העיר נתניה השייך מהבחינה הארגונית לתנועת האיחוד החקלאי. היישוב נקרא על שם צבי הרמן שפירא, שהיה מהוגי רעיון הקמת הקרן הקיימת לישראל. היישוב ממוקם בסמוך וממזרח לכביש 2. היסטוריה המייחד את גבעת שפירא – האגודה החקלאית שהוקמה בתל אביב בשם: "הגואל אגודה הדדית להתיישבות המעמד הבינוני בע"מ". בשנת 1932 החליטו קבוצת סוחרים ובעלי מקצועות חופשיים, ברובם מתל אביב, לעשות הסבה מקצועית ולעלות להתיישבות בוואדי חווארת – עמק חפר. החברים התארגנו לאגודה חקלאית שנקראה "הגואל" - אגודה הדדית להתיישבות המעמד הבינוני בע"מ. האגודה נקראה על שמו של יהושע חנקין, גואל אדמות הדרום והעמקים. לאחר רכישת ואדי חווארת בסוף 1927 הוקצו אדמות למתיישבים על ידי קק"ל, ובתחילת שנות ה-30 הוחל ביישוב העמק במושבים (כפר ויתקין) וקיבוצים (עין החורש). לאגודת הגואל הוקצו 800 דונם במטרה ליישב בהם 40 משפחות (לבניית בית, משק עזר ומטעים, בעיקר הדרים). המשפחות נדרשו להתיישב במקום בתוך 5 שנים. בשנת 1934 קבעה ועדת השמות של קק"ל את השם "גבעת שפירא" לנקודת ההתיישבות, על שמו של פרופ' צבי הרמן שפירא – הוגה רעיון הקמת קק"ל (בקונגרס הציוני בבזל 28-30.8.1897), כאמצעי לרכישת קרקעות ושמירתן על ידי ולמען העם היהודי. היישוב הוקם כיישוב של המעמד הבינוני על ידי ארגון "הגואל" שכלל בעיקר את חברי מרכז סוחרים הזעירים בתל אביב. בשנת 1934 תואר בעיתון דבר: "מגרשי הנקודה הוגרלו כבר והשטח כולו נגדר. הבאר נותנת למעלה מ-150 מטר מעוקב לשעה. במקום נמצאת משתלה ...". אולם בעקבות מותו בטרם עת של משה שוער, הרוח החיה מאחורי ההתיישבות, חל עיכוב בהתפתחות המקום. בסוף 1939 טרם נבנה בו אף בית מגורים ובאוקטובר 1943 המקום היה נטוש. נתן שוער, בנו של משה שוער, שמר על המקום ממקום מושבו בנתניה, החזיק במקום את הפרדס, ודרבן את חברי הגואל להקים את היישוב, עד מותו בשנת 1954. בשנת 1954 נכרת הסכם עם רסקו והוקמו במקום בתים, תוך שהמתיישבים מתחייבים לעבור לגור במקום עם תום בניית המקום. בתחילת 1959, לאחר שבמשך מספר שנים נותרו רבים מהבתים ריקים, פרצו אנשי ועד המושב לשישה מהבתים ושיכנו בהם משפחות חדשות. מאז היווסדו התנהל הכפר כמשק משותף לכל דבר, על ידי עבודה שכירה של פועלים מהיישובים הסמוכים . נעשתה עבודת הכשרת קרקע, בוצע חריש ראשון, הונחו צינורות קווי מים, נחפרו בארות, נבנה מגדל מים, נטעו עצים לעצירת חולות נודדים והוצבה שמירה נגד רעיית עדרי בדווים. בנוסף, נטעו פרדסי הדרים, כרמים ומשתלת ענבי מאכל. טופח משק בעלי חיים –ברכות דגים, אווזיה וכוורות. לחץ מתמיד הופעל על המתיישבים לממש את התחייבותם לעלייה על הקרקע, אולם בעקבות אירועי התקופה –קשיים כלכליים לסוחרי ת"א, מאורעות 1936–1939, מלחמת העולם השנייה, משבר ההדרים ועוד - רבים היססו לעלות להתיישבות. בכל אותה עת התנהלה האגודה "הגואל" ממשרדיה בתל אביב. בשנת 1954 נכרת הסכם עם רסקו והוקמו במקום בתים, תוך שהמתיישבים מתחייבים לעבור לגור במקום עם תום בניית המקום. בתחילת 1959, לאחר שבמשך מספר שנים נותרו רבים מהבתים ריקים, פרצו אנשי ועד המושב לשישה מהבתים ושיכנו בהם משפחות חדשות.(22.3.1959) באמצע שנות ה-50 החליטה האגודה לממש את התחייבויותיה בעקבות לחץ המוסדות המיישבים. בהתקשרות עם חב' רסקו הוחל בבניית 30 הבתים הראשונים שהושלמו ב-1957. אמנם היו כבר בתים, אך ללא חשמל ומים, על דיונה חשופה וללא צמחייה. בסוף שנות החמישים הוכר היישוב ככפר שיתופי שמשמעו: יישוב כפרי המאורגן כאגודה שיתופית, בעל יחידות משפחתיות שכל אחת מהן בעלת ישות כלכלית עצמאית, כשהייצור המשקי והניהול בידי האגודה השיתופית. בשנת 1972 הוחלט על קביעת שם אחד לאגודה ולכפר: גבעת שפירא - כפר שיתופי להתיישבות חקלאית בע"מ. כיום מעובדים ביישוב כ-650 - 700 דונם בהם מגדלים: אבוקדו, פקאנים, הדרים ואפרסמון. לקראת שנת אלפיים החלו דיונים להקמת הרחבה וב-2003 החלו בעבודות התשתית ובבניית הבתים. ההרחבה היום מונה 39 בתים מאוכלסים. ברחבי הכפר וההרחבה מצויים מתקני שעשועים וכושר לילדים ולמבוגרים, מגרש כדורסל, מגרש כדורגל, ספרייה עשירה למגוון האוכלוסייה וארכיון. כיום המושב מונה כ-80 בתי אב בכפר ובהרחבה. קישורים חיצוניים הערות שוליים