Püha Haua kirik

Püha Haua kirik (ladina keeles Ecclesia Sancti Sepulchri; kreeka keeles Ναὸς τῆς Ἀναστάσεως, Naos tes Anastaseos; Armeenia keeles Սուրբ Հարության տաճար Surb Harut'yan tač̣ar; mida õigeusklikud kutsuvad ka Ülestõusmise kirikuks või Issanda Haua kirikuks) on kirik Jeruusalemma vanalinna kristlikus kvartalis. Kirik sisaldab kristluse kahte kõige pühamat kohta: kohta, kus Jeesus risti löödi, mida tuntakse Kolgata nime all, ja Jeesuse tühja hauda, kuhu ta maeti ja kus ta üles tõusis. Hauakamber on ümbritsetud pühamuga, mida nimetatakse aedicula'ks. Selle pühamu suhtes kehtib niinimetatud status quo, 1757. aastast pärit usukogukondade vaheline kokkulepe. Kirikus asuvad Via Dolorosa neli viimast (või mõne määratluse kohaselt viis viimast) peatust, mis kujutavad Jeesuse kannatuste viimaseid episoode. Püha Haua kirik on olnud kristlike palverännakute tähtis sihtkoht. Tänapäeval on Püha Haua kiriku ümber asuv hoonekompleks Jeruusalemma Patriarhaadi peakorter, samal ajal kui kirikut ennast jagavad mitmed kristlikud konfessioonid ja ilmalikud asutused. Peamised kirikut jagavad konfessioonid on katoliku, õigeusu ja armeenia apostellik kirik ning vähemal määral kopti õigeusu, süüria õigeusu ja etioopia õigeusu kirik. Ajalugu Pärast 70. aasta pKr, esimese juudi-rooma sõja ajal, aset leidnud piiramist oli Jeruusalemm varemetes. Aastal 130 pKr alustas Rooma keiser Hadrianus uue Rooma koloonia, Aelia Capitolina, ehitamist. Umbes aastal 135 käskis ta täita kivist raiutud hauakambriga koopa, et luua Jupiterile või Veenusele pühitsetava templi jaoks tasane aluspind. Tempel püsis kuni 4. sajandi alguseni. Ehitus (4. sajand) Pärast Constantinus Suure ristiusku pöördumist 312. aastal kirjutas ta alla Milano ediktile, mis legaliseeris kristluse Rooma Impeeriumis, ja saatis oma ema Helena Jeruusalemma Kristuse hauda otsima. Caesarea piiskop Eusebiuse ja Jeruusalemma piiskopi Macariuse abiga leiti hauakohalt kolm risti, mis panid roomlastel uskuma, et nad on Kolgata leidnud. Constantinus käskis umbes aastal 326 Jupiteri/Veenuse templi asendada kirikuga. Pärast templi lammutamist ja selle varemete eemaldamist ja koopa lahti kaevamist, tuli ilmsiks kivisse raiutud haud, mille Helena ja Macarius nimetas Jeesuse matmispaigaks. Koobas ehitati ümber pühamuks. Aastal 327 tellisid Constantinus ja Helena Petlemma ka Jeesuse Sünnikiriku ehitamise. Püha Haua kirik rajati eraldi ehitistena kahe pühapaiga kohale: suur basiilika (martüürium, mida Egeria külastas 380. aastatel), suletud kolonnaadiga aatrium (Triportico) kus traditsiooniliselt Kolgataks peetav paik on ühes nurgas ja sellest teisel pool hoovi asus Anastasiseks ('ülestõusmiseks') kutsutud rotund, kus Helena ja Macarius arvasid, et Jeesus olevat enne ülestõusmist maetud. Kirik pühitseti 13. septembril 335. aastal. Igal aastal tähistavad õigeusklikud selle kiriku rajamise aastapäeva. Ristisõja periood (1099–1244) Paljud ajaloolased väidavad, et paavst Urban II peamine motiiv Esimese ristisõja algatamisel oli mure Türgi sissetungi pärast Väike-Aasiasse ja sellest tulenevast ohust Konstantinoopolile, mille tõttu oli Bütsantsi keiser Alexios I Komnenos pöördunud abipalvega paavsti poole. Ajaloolased nõustuvad, et Jeruusalemma ja seeläbi Püha Haua kiriku saatus valmistas ilmselt paavstile muret, kuid ei olnud 1095. aastal paavstiriigi poliitika peamine eesmärk. Jeruusalemma vallutamise idee sai peamiseks eesmärgiks, kui ristisõda juba käimas oli. Ümberehitatud kirikuplatsi üle valitsesid Fatimiidid (kes olid selle hiljuti Jeruusalemma vallutanud Abassiididelt). Jeruusalemma ja koos sellega ka Püha Haua kiriku vallutasid ristisõduritest rüütlid esimese ristisõja käigus 15. juulil 1099. Esimest ristisõda kujutati kui relvastatud palverännakut ja ükski ristisõdija ei saanud oma teekonda lõppenuks pidada, kui ta poleks palverändurina Püha Haua juures palvetanud. Jeruusalemma esimeseks ristisõdijast monarhiks tõusnud ristisõja vürst Godefrey Bouillonist otsustas oma elu jooksul mitte kasutada tiitlit "kuningas" vaid kutsus ennast kui "Advocatus Sancti Sepulchri" ("Püha Haua kaitsjaks"). Ristisõja ajaks peeti endise basiilika all asuvat tsisterni kohaks, kus Helena leidis Tõelise Risti, millel Jeesus väidetavalt risti löödi ja tsisterni hakati selle tõttu austama. Tsisternist sai hiljem "Risti ilmutuse kabel". Samas puuduvad tõendid, et see legend oleks ringelnud enne 11. sajandit. Kaasaegne arheoloogiline uurimine on dateerinud tsisterni 11. sajandil Monomachose läbi viidud renoveerimise perioodi. Status quo 1757. aastal Ottomanide jõustatud status quo reguleerib teatud Püha Maa-alade, sealhulgas Püha Haua kiriku olukorda ja omandit. Senine status quo tugevdati sultan Abdülmecid I firmaniga (dekreediga) 1852/3, millega kehtestati praegune alaline kiriku põhikiri ning määrused eri konfessioonide ja muude haldurite rollide kohta. Kiriku peamised hoidjad ja hooldajad on Kreeka õigeusu-, Armeenia apostlik- ja roomakatoliku kirikud, lõviosa on sealjuures Kreeka õigeusu kirikul. 19. sajandil omandasid kopti õigeusulised, Etioopia õigeusulised ja Süüria õigeusklikud teatud kohustusi, mis hõlmavad pühamuid ja muid ehitisi hoones ja selle ümbruses. Vaatamata aeg-ajalt esinevatele erimeelsustele toimuvad kirikus jumalateenistused regulaarselt ning kooselu on üldiselt rahulik. Kiriku hooldajate vahelise kooskõla näide on aedicula täielik taastamine aastatel 2016–2017. Viited