כרם שלום

כֶּרֶם שָׁלוֹם הוא קיבוץ בחולות חלוצה השייך למועצה אזורית אשכול ומשתייך לקיבוץ הארצי. הקיבוץ נקרא בשמו בשל מיקומו בקרבת הגבול ישראל–מצרים ותמיכת מתיישביו בכינון שלום באזור. היישוב כרם שלום נמצא סמוך למעבר כרם שלום לכיוון רפיח הקרובה, המשמשת מעבר גבול שבין רצועת עזה למצרים, והוא היישוב המערבי ביותר במדינת ישראל. ב־7 באוקטובר 2023 מנעו כיתת הכוננות של הקיבוץ, סיירת נח"ל ומסוק קרב של צה"ל ניסיון טבח על ידי מחבלים מרצועת עזה. היסטוריה היאחזות נח"ל המקום נודע בעבר (במפות אנגליות) בשם "כרם אבו סאלֶם". ב-1956 הוקמה במקום היאחזות נח"ל שנקראה "כרם אבשלום", כהד לשם הקודם, על שמו של אבשלום פיינברג שנפל לא הרחק משם. ההיאחזות הוקמה ב-13 ביוני 1956 על ידי גרעינים של הצופים הדתיים, בני עקיבא ונוער עולה משדה אליהו. בספטמבר 1956, מספר חודשים לאחר העלייה לקרקע, התקיים טקס היאחזות רשמי במקום, בנוכחות אלוף הפיקוד והרב שלמה גורן, הרב הצבאי הראשי, ובו גם שונה השם מכרם אבשלום לכרם שלום, אם כי השם 'כרם אבשלום' המשיך להיות בשימוש גם בשנים הבאות. גם קבוצת 'הדסים' של הפועל המזרחי לקחה חלק בהקמת היישוב. בהמשך החזיקו את ההיאחזות בסבב גרעינים של הקיבוץ הדתי, תנועת המושבים והקיבוץ הארצי. החל מנובמבר 1957 הוחזק המקום באופן קבוע על ידי גרעינים של הקיבוץ הארצי. ההיאחזות סבלה מראשיתה מיריות ממוצבים מתוך רצועת עזה. היא אף הייתה היעד של תוכנית מצרית לכיבוש המקום, תוכנית שסוכלה על ידי מלחמת סיני. בשנת 1959 הוארך כביש 232 והגיע עד להיאחזות. על פי התוכנית, היה אמור היישוב להתאזרח בשנת 1960, אולם הדבר לא יצא אל הפועל. במהלך מלחמת ששת הימים הופגזה ההיאחזות במשך כ-24 שעות, ללא נפגעים בנפש. לבסוף, ב-1968 היא אוזרחה. כקיבוץ של השומר הצעיר הקיבוץ עבר לנקודת הקבע שלו בשנת 1971. המתיישבים הראשונים היו גרעין ילדי תנובה (גיל"ת), בני קיבוצים של השומר הצעיר אשר ניסו לשחזר את הקיבוץ האידאולוגי של ראשית ההתיישבות. שנה לאחר האזרוח נקלט גרעין נוסף של בני קיבוצים (גרעין לביא) ובשנים שלאחר מכן שני גרעינים של נוער עירוני, שלא היו חברי תנועת נוער – הגרעינים שלום ואבשלום. שני הגרעינים הללו התפרסמו לימים כחממה של מובילי תרבות. בשנות השבעים נודע כרם שלום, על ארבעת גרעיניו, כמעוז של אידאולוגיה שמאלנית ויונית, וחברי הקיבוץ הובילו הפגנות, אירועים ועצומות – בין היתר כנגד ההתנחלויות ברצועת עזה ובצפון סיני. בשנת 1995 התפרק הקיבוץ לאחר שנקלע למשבר חברתי וכלכלי אשר בעקבותיו מרבית חבריו עזבו אותו. מספר חברים נשארו לגור במקום ואליהם הצטרפו במשך הזמן עולים חדשים מחבר המדינות. הקיבוץ המחודש הקיבוץ במתכונתו הנוכחית הוקם בשנת 2001 במסגרת תוכנית לשיקומו. במסגרת התוכנית נחתם חוזה בין הקיבוץ הארצי, קיבוץ ניר יצחק השכן והאגודה השיתופית כרם שלום (הגוף הכלכלי של היישוב). על פי ההסכם, ניר יצחק, קיבוץ חזק כלכלית וחברתית, לקח על עצמו את שיקום הקהילה והמשק בכרם שלום, וקבל למשך חמש שנים את ניהול השלחין של הקיבוץ. הקיבוץ הצליח להשתקם וקלט חברים חדשים. בסוף 2005 הוקם בסמוך לקיבוץ, לאחר פינוי רצועת עזה, מסוף גדול למעבר סחורות לעזה במעבר כרם שלום, המאפשר מעבר מטען מישראל לרצועת עזה ולמצרים, ולהפך. בתחילת 2012 היו בקיבוץ 27 חברים, 17 מועמדים ו-17 צעירים לפני ובמהלך שירות צבאי. בעקבות המספר המועט של התושבים, הקיבוץ נכנס לרשימת היישובים בתת-אכלוס של משרד החקלאות, מפני שפחות ממחצית מהקיבולת שלו הייתה מאוכלסת. הקיבוץ ביקש לנסות ולמשוך תושבים חדשים, אך הממשלה סירבה לסייע במיגון הבתים שמיועדים לקליטה של חברים חדשים, כ-20 בתים שנועדו לקלוט כ-80 חברים חדשים, והקיבוץ נתקל בקשיים בגיוס תושבים חדשים בגלל קרבתו לעזה. מציאות זאת השתנתה בשנת 2017, אז הוחל בקליטת משפחות דתיות במקום, במטרה להגדיל את היישוב, בשיתוף פעולה עם הקיבוץ הדתי. כיום הקיבוץ ממשיך לקלוט משפחות חדשות. בצידו המערבי של היישוב הוקמה חומה החוצצת בינו לבין רצועת עזה. קרב כרם שלום ערך מורחב – קרב כרם שלום ב-7 באוקטובר 2023 בבוקר פשטה חוליה של כ-20 מחבלים על קיבוץ כרם שלום בניסיון לבצע בו טבח וחטיפת אזרחים, כחלק ממתקפת הפתע על ישראל. אולם בקרב שערכו עימם חברי כיתת הכוננות של הקיבוץ יחד עם 6 חיילים הצליחו להדוף אותם ומנעו את הטבח ביישוב. מסוק קרב שהוזעק תקף כ-50 מחבלים נוספים שחדרו לקיבוץ והרג את רובם. שניים מחברי כיתת הכוננות, משה ידידיה רזיאל (רוזנברג) וישראל עמיחי וייצן, נהרגו בקרב. עמיחי שינדלר נפצע ואיבד את ידו בפשיטת מחבלים על ביתו בכרם שלום. לאחר הקרב תושבי היישוב פונו לאילת. לאחר כחודש, סוכם כי תושבי הקיבוץ יגורו בכפר הסטודנטים של עמותת איילים באשלים שברמת הנגב כפתרון ביניים. בפברואר 2025 היו עבודות שיקום הבתים לקראת סיום ופורסם שאם לא תימשך המניעה הביטחונית התושבים יוכלו לשוב לבתיהם במרץ 2025. דמוגרפיה הקיבוץ מונה כ-45 [דרוש מקור] משפחות של חברי קיבוץ, עם כ-100 ילדים ועוד מספר משפחות בתהליך קליטה. בשנת 2017 הוחל בקליטת משפחות דתיות במקום במטרה להגדיל את היישוב, בשיתוף פעולה עם הקיבוץ הדתי. בקיבוץ חיה קהילה מעורבת של דתיים וחילונים תוך שמירה על אורח החיים של כל אחד מחברי הקיבוץ חילוני ודתי. בהיותו יישוב חקלאי או יישוב באזור פיתוח, עובדים המעתיקים את מקום מגוריהם ליישוב וגרים בו לפחות שישה חודשים רצופים, נהנים מכך שאם התפטרו לשם כך מעבודתם, ההתפטרות תיחשב להם כפיטורים. בהיותו אחד מיישובי עוטף עזה, ניתן לתושביו זיכוי ממס הכנסה בהתאם לסעיף 11 לפקודת מס הכנסה. גלריה לקריאה נוספת אביהו רונן, אנחנו לא בקונצנזוס: כרם שלום, קיבוץ קטן ופרוע על גבול רצועת עזה, 1968–1978, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2024. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של כרם שלום תמיר סטיינמן, הקיבוץ שקם לתחייה לאחר שכמעט והתרוקן בשל ירי הטילים מעזה, באתר מאקו, 12 במרץ 2021 כרם שלום, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור מיכאל יעקובסון, סיבוב בחדר האוכל בקיבוץ כרם שלום בתכנון אדריכל ישראל גודוביץ, בבלוג "חלון אחורי", 3 ביוני 2010 תולדות קיבוץ כרם-שלום, המשך, טבע הדברים שירלי סיידלר, כרם שלום צומח במלחמה, באתר הארץ, 3 באפריל 2015 הדס יום טוב, ‏"אם לא נגור פה, מי יגור פה": הסיפור המיוחד של כרם שלום, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 14 באפריל 2021 אביהו רונן, ‏לחופה של עזה: “אנחנו לא בקונצנזוס“ מגולל את סיפורו של קיבוץ כרם שלום הצעיר, באתר מעריב אונליין, 16 בפברואר 2024 הערות שוליים