כפר מונש

כְּפַר מוֹנַאשׁ הוא מושב עובדים בעמק חפר באזור שפלת חפר. היישוב ממוקם מצידו המזרחי של כביש 4 ומצפון-מערב לכביש 5711 מול בניין המועצה האזורית עמק חפר, קריית החינוך ע"ש דוד בן-גוריון בעמק חפר ומכללת "רופין". כפר מונאש הוקם ב-1946 על ידי יהודים ששירתו בפלוגת המודדים 524 בגדודי חיל ההנדסה המלכותי של בעלות הברית שלחמו באל-עלמיין. תפקיד חיילי הפלוגה, שהיו מהנדסים, צלמים ומשרטטים, היה להכין מפות ותצלומים. שירותם זכה להוקרה רבה מצד מוסדות הצבא. בעת שירותם, החליטו חברי הפלוגה להקים, עם תום המלחמה, מפעל התיישבותי שיהיה מבוסס על ניסיונם במקצוע הדפוס. הם תכננו להקים מושב עובדים שיתופי, שיהיה מבוסס על מפעל דפוס כמו גם על חקלאות. הם יצרו קשר עם המוסדות המיישבים בארץ, תכננו את המושב העתידי ודאגו למימון. לאחר משא ומתן ממושך נקבע המקום בעמק חפר. הקק"ל הקצתה נחלות לששים משפחות. קרן היסוד הקציבה סכום ראשוני לבניית המשק החקלאי, מתוך ההקצבות לחיילים משוחררים. את בניית בית הדפוס מימנו החברים עצמם. כשהגיע היום, עלתה פלוגת הארגון על הקרקע ב-16 במאי 1946. מייד הוקם מחנה זמני, חדר אוכל ואוהלים. הם החלו להכשיר את הקרקע למשק החקלאי ובהכנות לבנייני המגורים. המושב עלה למבני הקבע בינואר 1947. על פי התכנון הראשוני, היה המשק החקלאי משותף לכל חבריו. המתיישבים הקימו במקום בית דפוס לצד העבודה החקלאית. בית הדפוס היה באותן שנים הדפוס המשוכלל והמתקדם בארץ ועסק גם בהפקת מפות ואטלסים. אולם משבר כלכלי בתחילת שנות ה-50 הוביל לסגירתו בשנת 1953, ולביסוס החקלאות כמקור פרנסה עיקרי של מרבית התושבים. האוכלוסייה המייסדת עזבה ברובה את המושב עם תחילת המשבר, ובשנת 1953 שינה המושב את צורת ההתיישבות ממושב שיתופי למושב עובדים. ליד הכפר הוקמו המפעלים הכלליים של האזור- המדרשה (שהפכה ברבות הימים למכללה על שם ארתור רופין), בית הספר התיכון של העמק על שם בן-גוריון, והאמפיתיאטרון. האמפיתיאטרון הוקם על ידי המועצה ב־1950, בעקבות צורך בבמה משותפת וגם מתוך רצון להעסקת מובטלים. מקומו נקבע ליד כפר מונש כהמשך טבעי למדרשה לחקלאות על שם רופין, לימים מכללת רופין. האמפיתיאטרון איננו פעיל יותר. היישוב נקרא על שם הגנרל היהודי-אוסטרלי ג'ון מונש, שהיה יושב הראש הראשון של הפדרציה הציונית באוסטרליה, ומצביא בצבא האוסטרלי- הן מכוח הזיקה של המייסדים לאוסטרליה (חלקם היו אוסטרלים, חלקם לחמו לצד הכוחות האוסטרליים) והן משום ששטח היישוב נרכש על ידי הקרן הקיימת בתרומות של ציוני אוסטרליה, שמונש היה נשיא הכבוד שלהם. שטח היישוב הוא 2,700 דונם. ענף החקלאות העיקרי הוא פרדסנות, אך ישנן גם חממות פרחים, לולי תרנגולות ותרנגולי הודו, אווזים ורפתות. במהלך שנות ה-90 נבנתה במושב הרחבה לבנים ממשיכים שהובילה לגידול דרמטי במספר התושבים במושב. מטמון כפר מונאש בשנת 1962 מצא צבי יצהר בשטחי היישוב, בתוך גזע עץ, אוסף של כלי נחושת שזכו לכינוי "מטמון כפר מונאש". האוסף כולל מספר רב של פריטים, מרביתם זוהו ככלי נשק ועבודה. האוסף כלל עשרות גרזנים וכילפים עשויים נחושת, אזמלי נחושת, סכין גדולה, מסור גדול נושא עיטור שנעשה בחרט, מאות "קשקשים" (לוחיות נחושת מכווצות ששימושם לא ידוע ושימשו אולי כאמצעי תשלום), ראש אלה, מספר קטן של כלי נשק, וחפץ גדול בצורת סהר. סגנון הכלים המיוחדים במכלול (דוגמת המשור והסכין) הוא מצרי, ויש המעריכים כי הם מזמן המושבה המצרית מימיו של נערמר. מאחר שהמטמון נמצא ללא הקשר ארכאולוגי כלשהו, יש מי שהציעו שמדובר באוסף של "גדוד עבודה"- דוגמת יערנים בפיקוד מצרי, שתפקידם לספק מוצרי עץ למצרים. האוסף תוארך לתקופת הברונזה הקדומה (2950–2650 לפנה"ס) על בסיס גרזן אפסילון שנמצא בין הכלים. הגרזן באוסף של כפר מונש מזוהה כאב טיפוס לסוג זה של גרזנים, שמופיע במכלולים מתקופת הברונזה הקדומה ג', ועל כן מתוארך לסוף תקופת הברונזה הקדומה ב'. האוסף מוצג במוזיאון ישראל. קישורים חיצוניים האתר הרשמי של כפר מונאש, עותק שמור בארכיון האינטרנט ג. שרוני, כפר מונאש: התעלומה, מעריב, 4 בינואר 1967 כפר מונש (ישראל), דף שער בספרייה הלאומית מטמון חפצי נחושת - מוזיאון ישראל, ירושלים הערות שוליים