ממגורות דגון

ממגורות דגון הן מסוף הגרעינים הנמלי של מדינת ישראל ומרכזן נמצא בכיכר פלומר פינת דרך העצמאות בצידו המערבי של נמל חיפה עם שלוחה בנמל אשדוד. כ-75% מכלל יבוא הגרעינים (כ-3 מיליון טון גרעיני דגנים) מיובאים לישראל מדי שנה דרך הממגורות, בהם גרעיני חיטה, תירס, סויה, שעורה, דורה ועוד. הדגנים נפרקים מהאניות ברציף ייעודי בנמל שליד הממגורות, מועברים במסועים למבנה הממגורות, ושם נמסרים לפי הוראות יבואני הגרעינים למשאיות ולקרונות רכבת המובילים את הגרעינים לרחבי הארץ. היסטוריה בשנת 1951 קיבל דוקטור ראובן הכט זיכיון להקמה ניהול, תפעול ותחזוקה של הממגורות למשך 51 שנה, והן נחנכו בשנת 1955. הממגורות תופעלו על ידי חברת "דגון בתי ממגורות לישראל בע"מ" על פי זיכיון ממשלת ישראל עד שנת 2003, אז עברו הממגורות מבעלות פרטית לבעלות רשות הנמלים. רשות הנמלים הוציאה מכרז לבחירת מפעיל לממגורות ועד סיום הליכי המכרז, כולל ערעור בפני בית המשפט העליון המשיכה חברת דגון לתפעל את הממגורות. ב-2009 הוכרזה חברת דגון כזוכה במכרז ל-10 השנים עד 2019. בשנת 2006 נחשף כי גרעיני תבואה שהתפזרו בחצר הממגורות משכו אליהם יונים והנהלת הממגורות התמודדה עם הבעיה באמצעות ירי ביונים, דבר שעורר מחאות ציבוריות רבות על ידי ארגוני צער בעלי חיים, שדרשו מהממגורות לדאוג לניקוי החצר במקום להרוג את היונים. בשנת 2012 שינתה דגון את דרך מסירת גרעיני התבואה לבעליהם, דבר שהוביל לניקוי חצר הממגורות לחלוטין מגרעינים ולהקטנת אוכלוסיית היונים סביב המפעל. המבנה מבנה הממגורות, שתכנן האדריכל יוסף קלארווין, מתנשא לגובה של 65 מטרים, ובו כ-200 תאים לאחסון גרעיני הדגנים. קיבולת האחסון של הממגורות היא כ-85 אלף טון. פרופ' היינריך נוימן מהטכניון בחיפה תכנן את המערך הפנימי של שינוע ואוטומציה אשר היה מתקדם לזמנו והחליף את הטעינה הידנית של גרעינים. בממגורות הוקם מוזיאון דגון שהוא מוזיאון ארכאולוגי לתולדות איסום תבואות בארץ ישראל בימי קדם. על פי תוכנית מתאר ארצית חלקית לחופי חיפה וטירת כרמל - תמ"א 3/13, השטח עליו בנוי מסוף הגרעינים צפוי להיות חזית ים עירונית והממגורות אמורות לעבור למקום אחר, אם כי לא החל תכנון בעניין ואין תאריך יעד.[דרושה הבהרה] בשנת 2007 זכתה סיון בירן במקום הראשון בתחרות עזריאלי לאדריכלות על תכנון ממגורות דגון בסמוך לנמל הקישון אם כי לתוכנית יש בעיית ישימות היות שרוב מטעני הגרעינים מובלים באניות פנמקס שאינן יכולות להיכנס לנמל הקישון הקיים או לבצע בו סיבוב לצורך יציאה ממנו. ממגורות אשדוד באשדוד פועלות ממגורות שבנייתן הסתיימה בשנת 1984 והן בעלות כושר אחסון גרעינים ותבואה בכמות השווה לכ-70% מכושר האחסון של ממגורות דגון בחיפה. חברת דגון הפעילה את הממגורות באשדוד עד שנת 2018, שבה עבר התפעול לחברת לוגיסטיקר. למרות כושר האחסון המשמעותי של הממגורות באשדוד וקרבתן היחסית למרכז הארץ, רובו המוחלט של יבוא הגרעינים לישראל משונע דרך חיפה ורק חלק זעום מגיע לאשדוד. הסיבה לכך היא ריחוקן של הממגורות באשדוד מקו החוף, מה שמצריך שימוש במשאיות לשינוע הגרעינים בין הרציף לממגורות. התכנון לעתיד הוא חלוקה שווה יותר של הייבוא בין נמלי חיפה ואשדוד באמצעות הקמת מסוע גרעינים בעלות של 250 מיליון ש"ח ובאורך של 2.5 ק"מ מרציף 21 בנמל אשדוד אל הממגורות הממוקמות בעורף הנמל. המסוע נכנס לשימוש בינואר 2023 והגביר את תפוקת הפריקה ושינוע הגרעינים והתבואה מהרציף אל הממגורות באשדוד פי שמונה לעומת השינוע במשאיות. לקריאה נוספת צבי הרמן, הנהר והגרעינים, זמורה ביתן, 1988 קישורים חיצוניים ממגורות דגון בחיפה שי אספריל, כסף כמו גרעינים, באתר כלכליסט, 11 בספטמבר 2014 שי אספריל, איך שכחו בנמלי ישראל לשלם פחות לממגורות אשדוד, באתר כלכליסט, 8 באפריל 2015 אילן יצחייק, ממגורות דגון: מה מסתירים יהלומי הבטון ב'כותל המערבי של חיפה'?, באתר Xnet‏, 17 ביולי 2018 אלבום דגון חיפה, 1960-1962 (צולם על ידי ראובן הכט) מתוך האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה ראובן הכט וממגורות דגון, במסגרת הסכת עולמי עם יצחק נוי, באתר תאגיד השידור הישראלי - כאן, 17 במרץ 2021 הערות שוליים