שוקדה

שׁוֹקֵדָה הוא מושב עובדים דתי בצפון-מערב הנגב, כ־6 קילומטרים מערבית לנתיבות. המושב משתייך לתנועת הפועל המזרחי והוא שוכן בתחומי מועצה אזורית שדות נגב. שטחו כ־6,000 דונם. המושב קרוי על שם עצי השקד המצויים בנגב. היסטוריה המחלקה להתיישבות בסוכנות היהודית הקימה את שוקדה בשנת 1957 ויישבה במקום עולים ממרוקו. העולים הגיעו בשתי קבוצות, ובתחילה היו אמורים להיות בשטח של שוקדה שני יישובים, 'שוקדה' ו'צומחה', אך לאחר מכן הם התאחדו ונקראו בשם שוקדה. המושב בנוי בכעין מעגל, בחציו האחד מתגוררים תושבים שהגיעו בקבוצה הראשונה ובחציו השני תושבים שהגיעו בקבוצה השנייה. בעבר התפרנסו מרבית תושבי המושב מגידולים חקלאיים בשדות המקיפים אותו, מלולים ומגידול כבשים. גם כיום החלקות השונות שייכות לחברי המושב, אך מאחר שרוב התושבים מבוגרים (כ־65% מהם מעל גיל 50), מושכרות חלקן לחברות פרטיות. במושב קיימות מסגרות חינוכיות לגיל הרך בהם מעונות וגני ילדים. מגיל בית־ספר, לומדים הילדים במושבים הסמוכים ובערי צפון הנגב. כמו כן קיימת פעילות בלתי פורמלית רבה במסגרת תנועת בני עקיבא, מועדון נוער וחוגים מגוונים. הרב ראובן דרעי משמש כרב המושב. לאחר תוכנית ההתנתקות, קלט המושב זוגות צעירים מגוש קטיף שלמדו לפני כן בישיבת נווה דקלים. בסמוך למושב שוכן יער שוקדה, שפריחת הכלניות שבו בחודשי החורף מהווה מוקד משיכה תיירותי, חלק מפסטיבל דרום אדום. בשנת 2022 יצא ספר על ההיסטוריה של המושב, בשם "מושב טוב ישבת". את הספר ערך הרב יצחק דדון, יליד המושב. באירועי טבח שבעה באוקטובר רבש"צ המושב ומפקד כיתת הכוננות ערכו בהגנה בתוך היישוב את 17 האזרחים נושאי האקדחים, אך המחבלים לא התקיפו את היישוב, אף שהיישובים הסמוכים עלומים ובארי הותקפו. תושבי המושב פונו למלונות בירושלים ובערד. שוקדה היה היישוב החקלאי הראשון בעוטף שחזר לשגרה עם חזרתם של רוב תושבי המושב לבתיהם ב-8 בפברואר 2024. קישורים חיצוניים שוקדה, במרכז המידע לנגב ולגליל של תנועת אור שוקדה(הקישור אינו פעיל) באתר המועצה האזורית שדות נגב פריחת הכלניות ביער שוקדה צחי אבנור, דרום אדום - פריחת הכלניות ביער שוקדה, פליקר הערות שוליים