מנזר סנט אונופריוס

מנזר אונופריוס הקדוש (ביוונית: Ιερά Μονή του Οσίου Ονουφρίου) הוא מנזר נשים אורתודוקסי, הממוקם בחקל דמא – הקרקע שנרכשה על ידי זקני היהודים בשלושים שקל הכסף שהוחזרו על ידי יהודה איש קריות לאחר שהסגיר את ישו. המנזר שוכן מדרום לעיר העתיקה של ירושלים, על המדרון הדרומי של גיא בן הינום, סמוך לנחל קדרון. המנזר כפוף לפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים ונקרא על שמו של הנזיר המתבודד אונופריוס הקדוש, שחי במאה הרביעית. היסטוריה ראשיתו של המנזר המנזר נבנה בשנת 1892 באתר ששימש בעבר בית קברות נוצרי קדום, שבו חצובים כוכי קבורה בסלע. על פי המסורת, במאה הרביעית נהג אונופריוס הקדוש לשבת כאן ולהתפלל. בנוסף, במתחם קיימת מערת השליחים, שבה, לפי המסורת הנוצרית, הסתתרו שליחי ישו בזמן הצליבה. כנסייה תת-קרקעית במקום קיימת עוד מתקופתו של הקיסר קונסטנטינוס הראשון (306–312 לספירה), ובמשך השנים הורחבה. הכנסייה מוקדשת לאונופריוס הקדוש, כאשר מספר מערות קבורה מצויות בחלקה הדרומי. בתקופה הביזנטית התפתחה מסורת אורתודוקסית של הקדשת קפלות קבורה לאונופריוס הקדוש, מסורת שנמשכת עד היום. מבנה ותיאורים ארכיטקטוניים בכניסה למנזר מצוי תבליט באז-רליף, המתאר את אונופריוס הקדוש בתפילה. החוקר ארמטה פיירוטי תיעד כי אחת הקבורות שעליה נבנתה הכנסייה מאופיינת בחזית מפוארת ומורכבת, והחוקר ארנסט גוסטב שולץ זיהה אותה כמונומנט של חנן הכהן הגדול, שכן היא כוללת אלמנטים מהתקופה ההרודיאנית ומשלבת סגנון אדריכלי דוריקני. פיירוטי הוסיף כי הפריז של הקבר מחולק באמצעות טריגליפים, והוא מכיל שמונה מטופות, שכל אחת מהן מעוטרת בפאטרה בדוגמה ייחודית. התקופה העות'מאנית והעת החדשה המנזר הנוכחי נבנה במאה ה-19, וכולל טרסות הצופות על קרקעית העמק. מסורת מקומית על מוצא הקברים לפי מסורת המוזכרת על ידי ג'יי. אי. האנאואר, תושבי הכפר סילואן האמינו כי "הקברים החצובים מתחת למנזר מכילים את עצמותיהם של נזירים נוצרים שהוצאו להורג במהלך הרדיפות הדתיות של החליף הפאטימי אל-חאכם באמר אללה". גלריית תמונות קישורים חיצוניים הערות שוליים