תחנת הרכבת אל חמה

תחנת הרכבת אל חמה (El Hemme) הייתה התחנה האחרונה של רכבת העמק בגבולות ארץ ישראל המנדטורית לפני הגבול עם המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון. מעמק הירמוך עלתה הרכבת בעזרת גשרים ומנהרות לרמה הסורית בחורן בואכה דרעא שהייתה נקודת ההתחברות של מסילת הרכבת דרעא–צמח לקו הראשי של מסילת הרכבת החיג'אזית. התחנה ממוקמת בכניסה לאתר המרחצאות הרומי אל-חמה (כיום חמת גדר). לאחר מלחמת ששת הימים ישבו מקימי קיבוץ מבוא חמה במבני התחנה בתקופת שיפוץ המרחצאות. המבנה המרכזי משמש כיום כחלק מחווה לגידול דגים ומוכרז כאתר מורשת מטעם המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. ההיסטוריה של המקום תחנת אל חמה נבנתה ב-1904 כחלק מ 8 התחנות הראשונות של רכבת העמק. בהמשך נבנו עוד 40 תחנות (סה"כ היו 48 תחנות). התחנה ממוקמת בכניסה לאתר המרחצאות הרומי אל-חמה ומכילה מספר מבני אבן אשר מרביתם ניצבים במקום גם כיום. התחנה ממוקמת 95.3 ק"מ מחיפה ו-66 ק"מ מהמפגש עם הרכבת החיג'אזית בדרעא. מאל חמה עלתה המסילה מזרחה דרך ערוץ נהר הירמוך על גבי מספר גשרים ודרך מספר מנהרות ועצרה בדרכה במספר תחנות רכבת במעלה הדרך[דרוש מקור]. רכבת העמק נחלקה למקטע הארץ ישראלי בחסות בריטים (מחיפה עד צמח) ולמקטע הסורי בחסות הצרפתים (מאל חמה עד לחיבור לרכבת החיג'אזית) כך שתחנת אל חמה היא התחנה הראשונה במקטע הסורי-צרפתי. בתחנת צמח נעשתה החלפת קטרים והקרונות נירתמו לקטר חזק יותר על מנת להתמודד עם העליות של הירמוך. לאחר קביעת תחומי המנדט בין צרפת ובריטניה הועבר ניהול התחנה לחברה הסורית-צרפתית "DHP". התחנה פעלה מ-1905 עד 1946 ובשנות הסכסוך הישראלי-ערבי שימשה, לא פעם, כתחנת מעבר לגייסות ערבים אל פנים הארץ. ב-31 באוקטובר 1945 חיבל הפלמ"ח בגשר הירמוך (הקרוי בערבית "ג'יסר אל האווי") שממזרח לאל חמה (במסגרת מבצע מסיבה). הגשר תוקן ותנועת הרכבות המשיכה. ב-16 ביוני 1946 חיבל הפלמ"ח בגשר בפעם השנייה (במסגרת מבצע מרכולת - "ליל הגשרים"). הפעם הגשר לא תוקן ותנועת הרכבות בתחנה פסקה לחלוטין. במלחמת העצמאות, ב-1948, במהלך פלישתם לתחומה הריבוני של מדינת ישראל כבשו הסורים את מתחם אל חמה (כולל תחנת הרכבת) והמשיכו להחזיק בו למרות הגדרתו כאזור מפורז בהסכם שביתת הנשק בין ישראל לסוריה. תקרית אל-חמה ב-1951 המחישה את כישלונה של ישראל לממש ריבונותה באזור המפורז. במלחמת ששת הימים, ב-1967, נכבש המקום על ידי צה"ל. לאחר המלחמה התיישבו במבני התחנה אנשים מקיבוצי הסביבה שפעלו לשפץ את המקום על מנת להפעילו כאתר מרחצאות, הבראה ונופש וכן כאתר גידול דגים ותנינים. האתר נפתח ב-1977. מבנה התחנה המרכזי משמש כיום כחלק מחווה לגידול דגים. ניתן עדיין להבחין בשלט הפח הנושא את שם התחנה התלוי עליו. גם לאחר 1948 המשיכו הסורים להפעיל את קטע המסילה בין אל חמה ודרעא (בעיקר למטרות תיירות של חובבי רכבות). קיימים, באתר הרכבת החיג'אזית, צילומים מ-2005 של רכבות פעילות על קו זה. המבנים באתר באתר התחנה נמצאים, כיום, מספר מבנים (ממערב למזרח): בית המסילאים - שימש למגורי עובדי המסילה. המבנה שופץ חלקית בשיתוף המועצה לשימור אתרים ורשות הטבע והגנים מאחר שהוא משמש למגורי עטלפים. שרידי מבנה ממנו נותרו רק עמודים (מחסן ?) מבנה שירותים - ממערב לתחנה (מוזנח) מבנה התחנה הראשי - מבנה בן 2 קומות בו שכנו משרדי התחנה (בקומה הראשונה) ומגורי מנהל התחנה (בקומה השנייה) מבנה חד קומתי - כנראה שימש למשרדים ואחסון סחורות. מתחם מגדל המים - נמצא כ-300 מטר ממזרח לתחנה ליד מעיין של מים באיכות טובה. מגדל המים הוא מבנה בן 2 קומות כשבקומה הראשונה אוחסנו פחמים (או עצי הסקה) ובקומה השנייה היה מכל המים. על גבי נביעת המעיין בנו הטורקים גשרון אבן עליו עברה הרכבת בדרכה למגדל המים. ביציאה מהמבנה הראשי ניתן עדיין להבחין ברציפי התחנה. בצדה המערבי של התחנה (ליד בית המסילאים) נותרו חלקים של מסילת ברזל. לקריאה נוספת מאיר שפירא - מחקר: "רכבת-העמק - תחנות וסיפורים". קישורים חיצוניים שירן שבתאי, תחנה עשירית - אל חמה (חמת גדר)(הקישור אינו פעיל) מאמר על רכבת העמק, אתר "מורשת הגליל" אלי אשכנזי, משוגעים לרכבת העמק: תגלית בצפון מרגשת היסטוריונים חובבים, באתר הארץ, 20 בינואר 2014 תחנת אל חמה באתר הרכבת החיג'אזית Nabataea.net התוכנית לשימור מתחם חמת גדר באתר רשות העתיקות (עמודים 52-68), נובמבר 2011 על כניסת אנשי קיבוץ "מבוא חמה" לגור בתחנת הרכבת ב-22 בינואר 1968 באתר קיבוץ מבוא חמה תמונות מתחנת אל חמה באתר Flickr על סובבן צמח באתר תפוז הרכבת החיג'אזית באתר Die Hedschas Bahn של Gerhard Henrich בית המסילאים באתר חמת גדר באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל, גיליון מספר 56, באפריל 2016, עמוד 12 חמת גדר - מבנה מגורי עובדי הרכבת, תיק תיעוד, 2013, אדריכלית רות ליברטי-שלו הערות שוליים