בית פרומין

בית פְרוּמִין, הידוע גם בתור הכנסת הישנה, הוא מבנה בירושלים ששימש כמשכנה הזמני של הכנסת בשנים 1950–1966. הבניין ממוקם ברחוב המלך ג'ורג', ופעלו בו הכנסות הראשונה עד השישית. היסטוריה הבניין נקרא על שם משפחת פרומין (בעלי מפעל פרומין לדברי מאפה) שהקימה אותו כבניין מגורים עם שורת חנויות בקומת הקרקע. האדריכל ראובן אברם תכנן את המבנה בהשראת הסגנון הבינלאומי של שנות ה-30. סימן ההיכר של האדריכל הוא נדבך אבן משונן, בבית פרומין הנדבך מופיע בין הקומה השנייה לשלישית. במקור תוכנן הבניין להיבנות לגובה של שש קומות, מהן נבנו שלוש בלבד. הבנייה החלה ב-1947 ונפסקה במלחמת העצמאות לפני שהושלמה. מצידו השני של הרחוב, נבנה בניין זהה, על פי אותה תוכנית לכל גובהו (בניין קפה טעמון), הנמצא מאז שנת 2018 בבעלות חברת הנדל"ן מגוריט. כבניין הכנסת בשנים 1950–1966 עד סוף שנת 1949 התקיימו ישיבות מועצת המדינה הזמנית וישיבות הכנסת הראשונה במספר מקומות בתל אביב: מוזיאון תל אביב בבית דיזנגוף, ובניין קולנוע קסם שבכיכר הכנסת. ב-26 בדצמבר 1949 עלתה הכנסת לירושלים. תחילה קיימה את ישיבותיה בבניין הסוכנות היהודית. הכנסת חיפשה מקום מתאים יותר להתכנסויותיה. לאחר שנשקלו מספר אפשרויות, בכללם קולנוע סמדר, בניין "בית העם" (בית פרלמן) וסמינר בית הכרם, נבחר בית פרומין. בינואר 1950 הופקע הבניין מבעליו והוחל בשיפוץ המבנה והסבתו למשכן הכנסת. החל מ-13 במרץ 1950 התקיימו ישיבות הכנסת בבית פרומין. אולם המליאה התמקם בקומת הכניסה של הבניין, באולם גבוה עם גלריה שיועד במקור לשמש כסניף בנק, והיה בו גם יציע. חברי הממשלה ישבו בשולחן במרכז האולם והוקצו להם 12 מקומות (כמספר השרים בממשלת ישראל השנייה). לעיתים, בעת שנערכו ישיבות, נחסם רחוב המלך ג'ורג' לתנועת התחבורה בקטע הסמוך לבניין, ונגרמה הפרעה רבה לתושבי העיר.[דרוש מקור] כמו כן מיקומה של הכנסת ברחוב ראשי במרכז העיר גרם לבעיות אבטחה. כך למשל, בעת הפגנה נגד הסכם השילומים בשנת 1952 יידו המפגינים אבנים על הבניין, שגרמו לניפוץ חלונות וחדרו לאולם המליאה. ב-29 באוקטובר 1957 השליך משה דואק רימון יד מהיציע אל שולחן הממשלה. שר הדתות משה שפירא נפצע באורח קשה, וראש הממשלה דוד בן-גוריון, והשרים גולדה מאיר ומשה כרמל נפצעו באורח קל. במאי 1958 עתרו בעלי הבניין לבית המשפט נגד הכנסת, לאחר שנפרץ קיר חיצוני של הבניין בניגוד לצו ההפקעה המקורי, בו הוסכם שהכנסת תוכל לבצע רק שינויים פנימיים במבנה. ב-11 באוגוסט 1966 נערכה ישיבת הכנסת האחרונה בבית פרומין בטרם צאת הכנסת לפגרה. ב-30 באוגוסט 1966, בעת כהונת הכנסת השישית, עברה הכנסת למשכנה החדש בגבעת רם. בגן הסמוך לבניין, על מגרש "בור שיבר", הוצבה בשנת 1956 מנורת הכנסת (והגן זכה לשם "גן המנורה"). עם הצבתה פותח וטופח הגן, שעד אז היה אזור טרשים, ובתקופה זו היה הגן לרחבת מסדרים וטקסים של הכנסת. המנורה הועברה משם לגן הוורדים כאשר נחנך משכן הכנסת בגבעת רם ואת מקומה בגן תפסה בריכת נוי. תוכניות פיתוח ושימור לאחר יציאתה של הכנסת שימש הבניין את משרד התיירות. קומת הקרקע שימשה את משרד הרישוי ואת לשכת העיתונות הממשלתית, ואחר כך את לשכת התיירות המחוזית. בשנת 1999 יזמו הרשות לפיתוח ירושלים, משרד האוצר ומינהל מקרקעי ישראל תוכנית להסבת בית פרומין לבית מלון ובניין מגורים. זאת במסגרת החלטה ממשלתית להסב מבנים היסטוריים בירושלים לבתי מלון, בשל מחסור בחדרי מלון בעיר באותה עת, לקראת חגיגות המילניום. בנובמבר 2000 אישרה הוועדה מחוזית לתכנון ולבנייה את התוכנית, במסגרתה היו אמורים להתווסף לבניין כ-1,000% אחוזי בנייה במבנה בן 16 קומות, בו חלק המיועד למלון בגובה שמונה קומות וחלק המיועד למגורים בגובה 16 קומות. ביולי 2001 פורסם מכרז ליזם שייקח על עצמו את פרויקט הסבת המבנה לבית מלון ולמגורים. במכרז זכה אילן רג'ואן ששילם תמורתו 10 מיליון שקל. בספטמבר 2001 החליטה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה בירושלים לשנות את החלטתה לגבי השימושים שיותרו בבית פרומין, וזאת לבקשת מהנדס העיר אורי שטרית. הוחלט שהמבנה כולו ייהרס תוך שימור החזית בלבד ובמקום בית מלון ישמש הבניין למשרדים ומגורים. בנוסף הובטח כי אולם המליאה ההיסטורי ישוחזר תוך בנייתו מחדש בקומה מתחת לקומת הכניסה ויהווה מקום לתצוגות ותערוכות הקשורות לעבודת הכנסת בעבר. המועצה לשימור אתרים נאבקה נגד כוונת ההריסה. מספר חברי כנסת הגישו הצעת חוק באוגוסט 2002 האוסרת על ביצוע שינויים במבנה. החוק עבר בקריאה טרומית בסוף 2003. במקביל שכרה המדינה חזרה את הבניין מהיזם לשנה אחת עבור בית הדין הרבני הגדול, כדי למנוע את הריסתו. במרץ 2004, הסכים שר האוצר בנימין נתניהו לממן את רכישת בית פרומין חזרה מהיזם אילן רג'ואן על מנת למנוע את התוכנית להריסת הבניין. רג'ואן שכר את עורך הדין דוד שמרון שייצג אותו במשא ומתן מול המדינה. בינואר 2005 עבר בקריאה ראשונה החוק לפיו הבניין ישומר, חלקו הפנימי ישוחזר, ויוקם בו "מוזיאון הכנסת". בעקבות הצעת החוק דרש היזם רג'ואן ללכת לבוררות שתקבע את גובה הפיצוי שיינתן לו. אחד מיוזמי החוק, חבר הכנסת זבולון אורלב, התנגד לכך וניהל מאבק על זכותה של המדינה להפקיע את הנכס ולשלם תמורתו פיצוי על פי הערכת השמאי הממשלתי הראשי, בהליך דומה לזה שננקט בעת הפקעת נדל"ן פרטי לצורכי ציבור. השמאי הממשלתי העריך את הסכום לו זכאי היזם ב-42 מיליון שקל, אך על כך הוספו 5 מיליון שקל בגין שיפוצים שערך במבנה, ובסך הכל 47 מיליון שקל. זאת בנוסף לדמי השכירות ששילמה לו המדינה במהלך השנים. בשנת 2009 פרסם מבקר המדינה דוח העוסק בסוגיית מכירתו של בית פרומין על ידי המדינה, במחדלי שימורו ובניגוד העניינים של הגורמים המעורבים בפרויקט. בשנת 2011 הגיש רג'ואן, באמצעות עורך דין דוד שמרון, תביעה בסך 150 מיליון שקל נגד המדינה, בגין ההפסד באיבוד הרווח הפוטנציאלי שהיה לו, אילו הפרויקט היה נבנה כמתוכנן, אולם תביעתו נדחתה על ידי בית המשפט. כמוזיאון הכנסת ערך מורחב – מוזיאון הכנסת ביולי 2010 אושר "חוק מוזיאון הכנסת" סופית. למרות אישור החוק, עד סוף שנת 2015 המשיכו לשכון בבניין גופים של משרד הדתות: בתי הדין הרבניים של מחוז ירושלים ובית הדין הגדול לערעורים, מאחר שהשלמת בניית מבנה חדש עבורם התעכבה. הקמת מוזיאון הכנסת החלה בשנת 2016, והוא היה אמור להיפתח ב-2018, אך הבנייה נפסקה לאחר זמן קצר, והבניין עמד מאז נטוש. בנובמבר 2023 פרסמה הכנסת מכרז להפעלת המוזיאון על ידי יזם פרטי. בפברואר 2025 יצא לאור הספר "בית המחוקקים הראשון: סיפורו של בית פרומין - מוזיאון הכנסת" מאת מיכאל יעקובסון בהוצאת המועצה לשימור אתרים והכנסת. ב-11 באוגוסט 2025, 59 שנים לאחר ישיבת המליאה האחרונה בו, נפתח מוזיאון הכנסת בבית פרומין בטקס חגיגי באולם המליאה ההיסטורי עם מוזמנים רבים בהם: נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג, ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, יושב ראש הכנסת אמיר אוחנה וחבר הכנסת האחרון שכיהן עוד בבית פרומין מהכנסת הרביעית, משה נסים. גלריה לקריאה נוספת דוד קרויאנקר, המשולש הירושלמי, ביוגרפיה אורבנית, ירושלים: הוצאת כתר ומכון ירושלים לחקר ישראל, 2011. מיכאל יעקובסון: בית המחוקקים הראשון: סיפורו של בית פרומין - מוזיאון הכנסת, המועצה לשימור אתרים והכנסת, 2025 קישורים חיצוניים בית-פרומין – משכן הכנסת בשנים 1950–1966, בלקסיקון הכנסת הצעת חוק מוזיאון הכנסת בית פרומין באתר הכנסת כך ניצל בית פרומין, באתר המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל. עופר רגב, ‏בית פרומין, משכן הכנסת הראשון, בסכנה, "מסע אחר" הכנסת עוברת מבית פרומין למשכנה החדש, 1966, באתר ynet, 15 במאי 2008 צבי לביא, בית פרומין: סיפורה של שערוריית נדל"ן, באתר ynet, 23 באוגוסט 2008 צבי זרחיה, המוזיאון להון ושלטון, באתר הארץ, 10 ביוני 2010 מיכאל יעקובסון: ממשכן הכנסת לבית מלון?, הארכיון הציוני המרכזי, 11 בפברואר 2025 נעמה ריבה, כך כמעט הפך מוזיאון הכנסת למגדל דירות ביוזמת פעיל ליכוד, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2025 אלי אשכנזי‏, רימון אל תוך המליאה, ח"כים בלב העיר: "הכנסת הישנה" חוזרת לחיים, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2025 הערות שוליים