בסיס אילת

בסיס חיל הים אילת (מוכר גם כזירת ים סוף – זי"ס) הוא בסיס ימי של חיל הים השוכן בקו החוף של אילת במפרץ אילת. אנשי חיל הים הגיעו למקום בשנת 1949 לאחר כיבוש אום רשרש במבצע עובדה. בשנת 1956, עם הגעת הפריגטה אח"י מזנק (ק-32), הוגדר המתחם כבסיס. החל משנת 1982, עם גמר פינוי כוחות חיל הים משארם א-שייח' במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים, משמש הבסיס כמפקדת זירת ים סוף – אחת משלוש זירות הפעולה של חיל הים. משימות ופעילות משימתה העיקרית של זרוע הים באילת היא שמירת השקט הביטחוני במי מפרץ אילת. עיקר הפעילות בעיר אילת מתבסס על נופש ותיירות אשר כוללים, בין השאר, כמאתיים כלי שיט הנעים בשטח ים קטן יחסית. בבסיס פועלת פלגת הדבורים - פלגה 915, המפעילה ספינות סיור מדגם "דבור", "דבורת שוערים" ודבורה סימן 1. יחידות המטה היחידה כוללת את הפלגות הבאות: פלגת תפעול בפיקוד סגן מפקד הזירה האחראית למנהל הזירה, פלגת אג"ם, פלגת כוח האדם, האחראית לניהול כוח האדם, פלגת לוגיסטיקה, פלגה טכנית, פלגה 915 היא פלגת בט"ש ופלגת שליטה. פלגה טכנית הפלגה הטכנית אחראית על התקינות והכשירות הטכנית של כלי השיט ומערך תחנות החוף בזירה. טכנאי הזירה מבצעים אחזקות למערכות השונות, מענה לתקלות מתפתחות, מלווים ומבצעים התקנות משימתיות. הפלגה מחולקת למחלקות על פי תחום העיסוק: מחלקת מכונה אחראית על כשירות מערכת ההינע כגון מנועים, תשלובות, גנרטורים, מערכות עזר וסניטציה וגם על גוף כלי השיט. מחלקת מערכות הספק ובקרה – אחראית על כשירות מערכות החשמל, מערכת הניווט, מיזוג אוויר, בקרת מנועים והיגוי בכלי השיט. מחלקת אלקטרוניקה אחראית על כשירות מערכות האופטיקה, מכ"ם, מערכות נשק מיוצבות ומערכות הקשר המגוונות. מחלקת חימוש ייעודי אחראית על כשירות מייצבי הנשק בכלי השיט ובעיקר התותח המיוצב. מחלקת מחשוב אחראית על כשירות מערכות שליטה ובקרה ימיות, רשתות המחשוב בזירה. כולל מערכות שליטה מרחוק ומתן שירותי מחשוב ליחידות הזירה. פלגת הבט"ש ערך מורחב – פלגה 915 פלגה 915 מבוססת באילת ותפקידה לתת ביטחון השוטף בזירת ים סוף. נוסף למשימות מיוחדות ומבצעים ימיים ללוחמה בטרור, הפלגה אחראית על הביטחון השוטף של חופי מדינת ישראל בזירת ים סוף. הפלגה אחראית לאבטחתן של אוניות הסוחר המפליגות לנמל אילת. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 עברה היחידה סדרת שינויים תפיסתיים שהפכו אותה מיחידת סיור ימי ליחידת לוחמה רב-תכליתית הפועלת בים ובעומק החוף, ובשל כך תפסה חלק מרכזי בפעילות הביטחונית בזירה הימית במהלך מבצעים צבאיים רבים. הפלגה מפעילה כלי שיט מסוג דבורה" ושלדג. 'צרעה' וכלי שיט בלתי מאוישים. יחידת סנפיר נמצאת תחת פיקוד פלגה 915 ואמונה על אבטחת הנמל, בידוק כלי שיט וביצוע משימות ביטחון שוטף הכולל מעצר כלי שיט בים. בנוסף מתמחה בצלילות במים רדודים. פלגת שליטה פלגת השליטה מפעילה מוצב שליטה זירתי המרכז מידע מתחנות הגילוי וההתראה הפרוסות לאורך חופי הזירה ואמצעי גילוי מתוחכמים הפרושים בנקודות תצפית לאורך החוף. אחראית על כיסוי כל התנועה במרחב הימי ובטווח החופי הסמוך לים בעיקר כדי לאתר ניסיונות חדירה. במוצבי השליטה מותקנים מערכות ממוחשבות הכוללות מכ"מים ואמצעים מיוחדים. בקריות השליטה הפועלות בהן הן חיילות בשירות חובה, תפקידן לאתר ולזהות את כלל המטרות הימיות בגזרה. לשם כך מופעלים מכשירי מכ"ם מצלמות ואמצעי תצפית אופטרוניים. בקריות השליטה אחראיות על בניית תמונה מלאה בזמן אמת של כלי השיט בגזרתן, באמצעות מכשירי הגילוי העומדים לרשותן. בקריות שליטה מדורגות לאחמ"שית, ס'מכית וסמב"צית. קשל"טים מהווים את שלד הפיקוד במוצבי השליטה. הם משמשים בתפקיד כפול: להוות הגורם הבכיר במשמרת אשר מעביר הנחיות בזמן אמת לכוחות המבצעים בים. ולהוות מפקדיהם הישירים של בקריות השליטה והמוצבים. היסטוריה הבסיס הימי באילת הוקם ביולי 1949, שלושה חודשים לאחר כיבוש המקום במבצע עובדה. במקום נבנה מזח מאולתר ורציף לעגינת שתי סירות דיג, שהורדו לשם דרך מעלה עקרבים. ראש ממשלת ישראל ושר הביטחון דוד בן-גוריון גילה עניין מיוחד בהיאחזות חיל הים באילת, וב־17 באוגוסט 1949 הורה ישירות למפקד החיל להוריד למקום סירת דיג נוספת, שכונתה הארמנית. הבסיס הופקד גם על פלגת חיל הים שעגנה בסדום וקיימה את הקשר עם מוצב צה"ל בעין גדי. במסגרת הקיצוצים הכלליים, נסגרה הפלגה. כחלק מצמצום נוסף בצה"ל בימי מרדכי מקלף הוחלט לבטל את הבסיס כיחידה עצמאית, ובפברואר 1953 הוא הוכפף לבסיס יפו. ב־1955 הוקמה בבסיס שייטת 15. במלחמת סיני באוקטובר–נובמבר 1956 כבשו כוחות היבשה של צה"ל את חצי האי סיני, וחיל הים הקים בסיס בשארם א-שייח'. בדצמבר 1956 הגיעה לבסיס אח"י מזנק לאחר שהקיפה את אפריקה במסגרת הפלגת הרקולס, ובינואר 1957 הצטרפה אליה אח"י משגב. אח"י משגב שבה לחיפה, בעוד אח"י מבטח נותרה באילת. במרץ 1957 השלים צה"ל את נסיגתו מסיני ורצועת עזה, וחיל הים פינה את שארם א-שייח'. לאחר מלחמת ששת הימים וכיבושה השני של סיני היה הבסיס כפוף לזירת ים סוף שמרכזה בשארם א-שייח'. ב־5 בפברואר 1970 חדרו לבסיס אנשי קומנדו ימי מצריים שיצאו מעקבה. הצוללנים הצמידו מוקשי עלוקה לשתי ספינות ישראליות, אח"י בת גלים (ת-81) שטובעה והנחתת אח"י בת שבע שניזוקה אך חזרה לכשירות. בעקבות כך תקף חיל האוויר הישראלי את נמל ע'רדקה במבצע זיקוקית ב. במסגרת ההיערכות מחדש במבצע רמון לפינוי סיני הועברה מפקדת הזירה ב־1980 לבסיס אילת, ולאחר השלמת הפינוי באפריל 1982 הצטמצמה הזירה לבסיס אילת בלבד. במרץ 1992 נכנסו לשירות פעיל בבסיס שתי סירות דבורה ראשונות. מבצע חשיפה מלאה ערך מורחב – מבצע חשיפה מלאה ב-5 במרץ 2014 יצאו כוחות זרוע הים על ידי שייטת 13 ושייטת ספינות הטילים של חיל הים למבצע חשיפה מלאה בו נתפסה אוניית המשא קלוס סי (באנגלית: KLOS C), שניסתה להבריח מאיראן אמצעי לחימה שחלקם הוטסו ככל הנראה מסוריה ויועדו לארגוני הטרור הפלסטיניים בסיני או ברצועת עזה. בבוקר 5 במרץ 2014 השתלטו לוחמי שייטת 13, בסיוע שתי ספינות של שייטת ספינות הטילים, על האונייה, שהייתה בדרכה לנמל פורט סודאן, בעת שהייתה בלב ים סמוך לגבול שבין סודאן לאריתריאה, במרחק של כ-1,500 קילומטרים דרומית לחופי ישראל. ב-8 במרץ 2014, אחר הצהריים, הגיעו שני הסט"ילים ואוניית הנשק לבסיס אילת. ב-9 במרץ פרקו לוחמי צה"ל את הספינה ולוחמי יחידת סילוק הפצצות של יהל"ם וידאו שאמצעי הלחימה לא ממולכדים. בספינה נתפסו 40 רקטות M-302, 181 פצצות מרגמה 120 מ"מ ו-400,000 כדורים בקוטר 7.62 מ"מ. מלחמת חרבות ברזל ערכים מורחבים – חיל הים במלחמת חרבות ברזל; זירת תימן במלחמת חרבות ברזל בעת מלחמת חרבות ברזל החות'ים, ארגון טרור שיעי-זיידי השולט בצפון תימן ונתמך וממומן על ידי איראן, ומשמש להם כפרוקסי במלחמותיהם באזור, הכריז מלחמה על ישראל והחל לתקוף את ישראל כפעולת תמיכה בארגוני הטרור ברצועת עזה ובחזבאללה שנלחמים נגד ישראל. בנוסף במטרה לשבש את תנועת הספינות שמגיעות בחלקן לישראל. חלק מההישתלטויות על הספינות היו על כאלו שאינן קשורות לישראל באופן ישיר, אלא ספינות שבבעלות חלקית של ישראלים. ב-1 בנובמבר בשעה 0:45 צה"ל יירט איום אווירי שהגיע מתימן וזוהה דרומית לאילת. באותו יום ספינות טילים של חיל הים הגיעו לזירת ים סוף. ב-12 בדצמבר 2023 פרסם דובר צה"ל שספינת סער 6 אח"י מגן עגנה בבסיס אילת ותצא לפעילות בים האדום בעקבות תקיפות הטרור של החות'ים נגד ספינות בים האדום והכרזת החות'ים על הטלת מצור ימי נגד ישראל. בליל ה-1 באפריל 2024 הותקף מבנה בבסיס חיל הים באילת על ידי כטב"מ ששוגר מעיראק. הכטב"מ שוגר על ידי המיליציה הפרו-איראנית "ההתנגדות האיסלאמית בעיראק". מהתקיפה נפגע מבנה ללא נפגעים בנפש. על רקע ההתנקשות במוחמד רזא זאהדי ועל רקע הסיכול הממוקד של בכירי משמרות המהפכה בדמשק, והתגברות האיומים כתוצאה מכך בחיל הים הועלתה הכוננות והוחלט להציב ספינות טילים באופן קבוע בזירת ים סוף. ב-8 באפריל 2024 יירטה כיפה ימית מסטי"ל אח"י ניצחון מדגם סער 6 של חיל הים כטב"ם חות'י ששוגר לאילת. זהו היירוט הראשון של כיפה ימית. העתקת הבסיס בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו דיונים על פינוי בסיס חיל הים באילת, לטובת הקמת פרויקטים תיירותיים ופיתוח המשך רצועת חוף אילת לכיוון דרום. ב-1996 משרד הביטחון ומפקדת חיל הים החליטו לסגור את מספנת חיל הים באילת. בשטח המספנה הוחל בתכנון להקמת פרויקטים תיירותיים, בהם פרויקט תיירותי ענק של איש העסקים תד אריסון. אך במאי 1997 החליט שר הביטחון יצחק מרדכי שלא לסגור את המספנה. בסוף שנת 2002, גובשה תוכנית על פיה רשות הנמלים תנהל פרויקט הכולל את הרחבת נמל אילת והעתקת בסיס אילת לתוכו. במרץ 2003 הסכימו צה"ל, רשות הנמלים ועיריית אילת על העתקת בסיס חיל הים לנמל אילת. במסגרת התוכנית חיל הים יצמצם את שטח הבסיס, ושיווק הקרקע ומכירתה ליזמים פרטיים ישמשו למימון עלויות הפינוי ופריסה מחדש של מתקני חיל הים. במקביל תוכנן להסיט את כביש 90 בקטע החוצה את שטח הבסיס. הפרויקט לא קודם, עקב מחלוקת על מימון התוכנית. בנוסף, הליך הפרטת נמל אילת גרם לעיכוב נוסף. ביוני 2013 חתם משרד הביטחון על הסכם לפינוי 90 דונם מהבסיס תוך שלוש שנים וצמצום שטחו למחצית, לטובת הקמת מאות יחידות דיור. אך גם הסכם זה לא יושם. באוקטובר 2021 אושר מתווה לפינוי הבסיס. הבסיס יועתק וייבנה מחדש בסמוך למיקום הבסיס הנוכחי, כאשר שטחו יצומצם ל-52 דונם ויותאם לצרכיו העתידיים. פינויו של הבסיס יארך כ-7 וחצי שנים ויבוצע ב-4 שלבים: בשלב הראשון פונו 35 דונמים משטח המחנה העליון, בתוך שנה וחצי ( בוצע) יתרת שטח המחנה העליון (48 דונמים) יפונו בתוך 5 שנים ושלושה חודשים. כ-8 דונמים בחלק הצפוני של המחנה התחתון יפונו תוך 7.5 שנים. השטח הדרומי של המחנה התחתון (12 דונמים) יפונה גם הוא תוך 7.5 שנים. פינוי הבסיס הוא חלק מהמהלך לפינוי מחנות צה"ל ממרכזי הערים, והוא יפנה כ-103 דונם בשטחי ביקוש לטובת פיתוח העיר אילת. במקומו עתידות להיבנות כ-400 יחידות דיור ועוד שטחי תיירות, תעסוקה ומסחר. עם זאת, דרישות תקציביות של משרד הביטחון עכבו את תחילת ביצוע הפרויקט. מפקדי הבסיס בין השנים 1947 עד 1949 ובין השנים 1968 עד 1981, מפקד הבסיס היה בדרגת רס"ן והוא כונה "מפקד בסיס אילת". בין השנים 1958 עד 1967, תקן מפקד הבסיס היה בדרגת סא"ל. בין השנים 1982 עד 2002, הועלה תקן מפקד הבסיס לדרגת אל"ם. כיום, מפקד הבסיס הוא קצין ים בדרגת סא"ל והוא מכונה מז"ר (מפקד זירת) ים סוף. סמל הבסיס סמל הבסיס מורכב מהאלמנטים הבאים: חבל מקיף בצבע תכלת - מציין את תכול השמיים שם ברוב עונות השנה רקע בהיר - מציין את מזג האוויר הבהיר שם זוג משולשים אדומים - מציינים את הרי אילת עוגן בגווני חום - מציין את חולות המדבר גלריה ראו גם אסון משאית התחמושת מקורות וקריאה נוספת תמר פינתי, עשר שנים לבסיס אילת, 'מערכות ים' 44, מאי 1959, עמ' 78. קישורים חיצוניים בסיסים, באתר חיל הים הישראלי מוצב של כיפת ברזל בלב הים: תיעוד מספינת הטילים המתקדמת ביותר של צה"ל, סרטון בערוץ "כאן חדשות", באתר יוטיוב, 10/04/2024 זאב פריד, חיל הים כובש את מפרץ אילת, 'מערכות ים' ל"א, דצמבר 1956, עמ' 54. אורלי אזולאי, בסיס אילת פנים רבות לו, 'מערכות ים' 111, מרץ 1973, עמ' 30. בתיה שם-אל, מפגש אמנים בבסיס אילת, 'בין גלים', אפריל 1974 עמ' 32. ג'ורג'ו רקח, שומרים על השקט בבריכה, 'בין גלים' 164 פברואר 1985, עמ' 21. אריה טל, ביקור ספינות נאטו בסיס אילת, "בין גלים", 8, מאי 2005 עמ' 10. ספיר משולם, זירת ים סוף למען הסביבה, "בין גלים", מאי 2017, עמ' 16. גלעד צוויק, תוכנית: פינוי בסיס חיל הים באילת, באתר ישראל היום, 27 ביולי 2019 ביאורים הערות שוליים