אצטדיון קריית אליעזר

אצטדיון קריית אליעזר היה אצטדיון הכדורגל המרכזי של העיר חיפה. האצטדיון היה אצטדיונה הביתי של מכבי חיפה משנת 1955, ומ-1991 גם של הפועל חיפה כשזו עזבה את אצטדיון קריית חיים, עד לסגירתו ב-2014. העבודות להריסתו ובניית שכונת מגורים תחתיו החלו בנובמבר 2015. האצטדיון נוהל על ידי חברת אתו"ס ושימש כמעט באופן בלעדי למשחקי כדורגל, אך התקיימו בו גם אירועים תרבותיים והופעות. סביב כר הדשא נפרס מסלול אתלטיקה ומגרש כדורסל שהרחיק את הצופים מכר הדשא והקשה על הצפייה והעידוד, בעיקר מכיוון היציעים שמאחורי השער. מסלול זה שימש לאימונים ולתחרויות אתלטיקה של קבוצות מהעיר חיפה. המגרש שעליו עמד האצטדיון נמצא בבעלותה של עיריית חיפה. האצטדיון שכן ברחוב צה"ל 16, בשכונת קריית אליעזר שבעיר התחתית בין מורדות הכרמל לשכונת בת גלים, בסמוך למרכזית בת גלים וליציאה ממנהרת תחנת הרכבת בת גלים. האצטדיון ניבט מנקודת תצפית בדרך סטלה מאריס, דבר שמשך בתקופות מסוימות מדי שבת אוהדים שהתקבצו בנקודת התצפית לצפייה במשחקים. האצטדיון שכן בסמוך לבתי מגורים שמרפסותיהם נמלאו צופים בשעת משחק, והיה לאחד מאחרוני האצטדיונים בליגות הבכירות השוכן בסמוך לחלונות בתי מגורים (לאחר הריסת אצטדיון הקופסה ומעברה של בני יהודה מאצטדיון שכונת התקווה לאצטדיון בלומפילד). משטח הדשא ומערכת הניקוז תחתיו היו מהאיכותיים בישראל, ובעשרים השנים שקדמו לסגירת האצטדיון מעטות הפעמים שנמנע קיום משחק בו בעקבות הצפה על כר הדשא. היסטוריה האצטדיון הוקם בשנת 1955 כתרומה של איגוד הפועלים האיטלקי. מתכננו היה האדריכל מקס גלפז, שתכנן מתקני ספורט ונופש רבים במדינת ישראל הצעירה, ביניהם אצטדיון בלומפילד, היכל יד אליהו ואצטדיון האורווה בפתח תקווה. בעבר הכיל אצטדיון קריית אליעזר כ-17,000 מקומות ישיבה, אולם לעיתים הצטופפו ביציעים גם כ-20,000 צופים. לאחר שינויים מבניים ובטיחותיים שבוצעו עשרות שנים לאחר שנחנך, הוקטן מספר המושבים ל-14,000. המשחק הראשון שנערך באצטדיון היה הדרבי בין מכבי חיפה להפועל חיפה ב-24 בספטמבר 1955, בו ניצחה מכבי חיפה 4:1 לעיני כ-6,000 צופים. עד אז שיחקו שתי הקבוצות בשני מגרשים צמודים בקריית אליהו, בסמוך למושבה הגרמנית בעיר. עם פתיחת האצטדיון העירוני עברו אליו שתי הקבוצות החיפאיות. לאחר עשר שנים, הפועל עברה לשחק בקריית חיים עד שחזרה לקריית אליעזר ב-1991. התואר הראשון שבו זכתה קבוצה חיפנית על כר הדשא באצטדיון היה גביע המדינה לעונת 1962/1963, בו זכתה הפועל חיפה. באותה עונה העפילו לראשונה לגמר הגביע שתי הקבוצות החיפאיות. בזכות העובדה ששתי הקבוצות שיחקו בקריית אליעזר הוחלט לקיים את הגמר באצטדיון הביתי של שתיהן. במשחק הגמר שנערך ב-27 במאי 1963 לעיני כ-10,000 צופים, הפועל ניצחה 1:0 וזכתה בגביע המדינה הראשון בתולדותיה. תואר האליפות הראשון שבו זכתה קבוצה חיפנית על כר הדשא באצטדיון, נקטף ב-26 במאי 1984 במחזור הסיום של עונת 1983/1984, במשחק של מכבי חיפה מול מכבי רמת עמידר, שהתנהל על כר דשא צהוב בשל מחלה. הנהלת האצטדיון ועובדי עיריית חיפה ביקשו למנוע מהקבוצה לקיים את האימון המסכם על כר הדשא הצהוב ולאפשר להם לנסות ולשקם את הדשא, ואם לא יעלה בידם לעשות כן, לצבוע אותו בירוק. לאחר דין ודברים בין העובדים לבין מאמן הקבוצה שלמה שרף והתערבות כוח משטרה שהוזעק למקום כדי להפריד בין הנצים, הוחלט שהקבוצה תקיים את האימון כמתוכנן. ניסיונות נוספים לצביעת הדשא בירוק נעשו על ידי עובדי העירייה ביום המשחק, וזאת כדי למזער את הפגיעה בחגיגיות המעמד. צביעת הדשא לא צלחה ועובדי העירייה הסתפקו לבסוף בהתנצלות פומבית בפני הקהל בכריזת האצטדיון שנענתה בקריאות בוז מצד האוהדים. האליפות השנייה שבה זכתה הקבוצה הושגה עונה לאחר מכן, 1984/1985, דווקא באצטדיונה הביתי של היריבה העירונית הפועל חיפה, בשל שיפוץ ושדרוג אצטדיון קריית אליעזר. ביולי 1987 נהרג שוער מכבי חיפה אבי רן בתאונה ימית בכנרת; ארונו של רן הוצב במרכז המגרש כשכ-12 אלף אוהדים גודשים את יציעי האצטדיון כדי להעניק לשוער כבוד אחרון. לטקס, שכלל גם הספדים מפי אנשי המועדון ושחקנים, הגיעו גם שחקני עבר ושחקנים מאותה תקופה מקבוצות שונות בארץ ובכירי ההתאחדות לכדורגל. אירוע דומה נערך גם לאחר מותו של בעלי הפועל חיפה, רובי שפירא, ששם קץ לחייו בדצמבר 2001. הארון, מוקף משמר כבוד המורכב משחקני קבוצת הנוער של הפועל חיפה, הוצב על במה מוגבהת במרכז המגרש ואלפי אוהדים, ביניהם גם אוהדי היריבה העירונית מכבי ושחקניה חלפו על פניו. כחודש לאחר מותו של שפירא נערך באצטדיון "דרבי אחווה" שכל הכנסותיו הועברו לקופת הפועל חיפה שנקלעה לקשיים כלכליים באותה תקופה. ג'ובאני רוסו ודודו אוואט, שחקני מכבי ששיחקו מספר שנים קודם לכן בהפועל, שיחקו במדי כל אחת מהקבוצות במשך מחצית אחת ולרגל המשחק נמכרו צעיפים אדומים-ירוקים עם סמלי שתי הקבוצות. ב-24 במאי 1988 ניצחה מכבי חיפה את קבוצת מכבי תל אביב בתוצאה 0:10, תוצאה שהייתה לגבוהה ביותר שהושגה באצטדיון. משחק זכור נוסף שנערך בין שתי הקבוצות התקיים ב-26 בפברואר 1994 במסגרת "משחק העונה" בין שתי הקבוצות שמוליכות את טבלת הליגה, ובו ניצחה מכבי חיפה את מכבי תל אביב בתוצאה 0:5. משחק הכרעה זכור נוסף שנערך באצטדיון היה במסגרת המחזור האחרון והמכריע של עונת 1997/1998. המשחק הפגיש בין הטוענת לכתר, בית"ר ירושלים לבין קבוצת הפועל בית שאן ונערך בקריית אליעזר בשל חשש המשטרה מכך שהאצטדיון בבית שאן לא יוכל להכיל את כמות אוהדי בית"ר ירושלים שביקשו לצפות במשחק המכריע. המשחק הוכרע בדקות הסיום לטובתה של בית"ר ירושלים שזכתה באליפות המדינה, כשנגד שחקני בית שאן נטען כי לא התאמצו די על מנת לשמור על תוצאת המשחק, במה שנודע לימים כ"משחק השרוכים". לצד אירוע זה, ראוי לציון גם משחק הדרבי שהפגיש בין מכבי להפועל חיפה בעונת 2001/2002 שהסתיים בתוצאה 2:1 למכבי. משחק זה זכור בשל "פרשת ישראל כהן", שכן מכבי ניצחה בסופו של דבר בזכות פנדל שנכבש לאחר סדרת עבירות שביצע בלם הפועל ישראל כהן ברחבה. לאחר המשחק הואשם כהן כי ביצע עבירות מכוונות רבות במהלך המשחק בניסיון להטות את תוצאתו. בעונת 1998/1999 זכתה הפועל חיפה בתואר האליפות היחיד בתולדותיה. משחק ההכתרה נערך על כר הדשא של האצטדיון ב-8 במאי 1999 ובו ניצחה את מכבי תל אביב בתוצאה 2:3. המשחק נעצר לאחר פריצת אוהדי הקבוצה לכר הדשא ודקות הסיום התקיימו כשהמגרש תחום על ידי אוהדים לאחר שבעלי המועדון, רובי שפירא, נטל את מיקרופון הכריזה והפציר באוהדים לאפשר לשופט המשחק דני קורן לסיים את המשחק במועדו החוקי. בעקבות משחק זה נחשפה פרשת האפדרין. ב-26 במאי 2001 במחזור ה-38 של עונת 2000/2001, התקיים באצטדיון משחק הכתרה של מכבי, שבסיומו הבטיחה הקבוצה את האליפות מזה 7 שנים. בדקה ה-82 של המשחק שהתקיים מול מכבי תל אביב, כשלוח התוצאות הראה 2:3 לחיפה, החלו אוהדים לשעוט לעבר הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא. השוטרים, שהבחינו כי אוהדים רבים נמחצים בין ההמון לגדרות נאלצו לפתוח את השערים ולאפשר את כניסת האוהדים למגרש והמשחק פוצץ. באירוע נפצע קשה אוהד מכבי חיפה אמיר רנד שלקה בדום לב ודום נשימה ופונה על ידי מגן דוד אדום למרכז הרפואי רמב"ם כשהוא סובל מפגיעה מוחית קשה ובהמשך הוגדר כצמח. בעקבות המקרה פסק בית המשפט כי על החברה המנהלת את האצטדיון, על עיריית חיפה, על מכבי חיפה ועל הביטחון לפצות את משפחת רנד בסכום של כ-12 מיליון ש"ח. שנה לאחר מכן הוחלט להסיר את הגדרות המפרידות בין היציעים לכר הדשא ולהחליפן בגדרות נמוכות, ובהמשך גם ביתר אצטדיוני ליגת העל. בתחילת שנות האלפיים הותקנו באצטדיון שערים אלקטרוניים אותם ניתן היה לעבור באמצעות הצגת כרטיס מגנטי המוענק למנויים או כרטיס חבר מועדון מכבי חיפה, או באמצעות הצגת כרטיס עם ברקוד שניתן להדפסה בבית האוהד. אפשרות זו פתרה באופן חלקי את בעיית התורים הארוכים בקופות האצטדיון המעטות, הקטנות והמיושנות שיצרו, בין היתר, חיכוך בין אוהדי הקבוצה המארחת לאוהדי הקבוצה האורחת בצדו הדרומי של האצטדיון. בעשור האחרון לשימוש באצטדיון נערכו בו טקסי ההכתרה של מכבי חיפה לאלופה, ופרט למשחקי הקבוצות החיפניות הוא אירח קבוצות כדורגל נוספות מצפון הארץ שהעפילו לליגת העל עד שנבנו להן מגרשים המאושרים לאירוח משחקים בליגה הבכירה, ביניהן בני סכנין והפועל עכו. כמו כן, אירח האצטדיון את משחקיהן הבינלאומיים של בני סכנין, מכבי נתניה והפועל קריית שמונה שמגרשיהן לא אושרו לאירוח משחקים במפעלים שבהם השתתפו. משחקים בינלאומיים האצטדיון אמנם לא עמד בקריטריונים האירופיים לארח משחקים במסגרת ליגת האלופות ולכן חלק ממשחקי מכבי חיפה במסגרות בינלאומיות וגם אלה של הפועל נערכו מחוץ לאצטדיון, באצטדיון בלומפילד ובאצטדיון רמת גן, אך משחקים רבים נוספים במסגרות אירופיות שונות נערכו בו, והוא אף אירח מספר משחקים של נבחרת ישראל. המשחק הראשון בגביע אירופי רשמי שנערך באצטדיון היה ב-1 בספטמבר 1993 במשחק בין מכבי חיפה לדודלאנג' מליגת העל הלוקסמבורגית. כמו כן, האצטדיון אירח את משחקי מכבי חיפה בגביע המחזיקות בעונת 1998/1999, ובהם ניצחונותיה נגד פריס סן ז'רמן וס.ו. ריד ומשחק רבע הגמר בו הודחה נגד לוקומוטיב מוסקבה, וכן את משחקיה של הפועל חיפה במוקדמות ליגת האלופות ובגביע אופ"א בהם ניצחון על אייאקס אמסטרדם. הזדמנות נוספת בה התארחה אייאקס באצטדיון הייתה שנתיים קודם לכן במסגרת משחק ראווה, בו ניצחה מכבי חיפה, מחוזקת באלי אוחנה, 2:1 את אלופת אירופה דאז. יציעי האצטדיון יציעי האצטדיון יצרו צורת ח' כך שבצדו הצפוני של האצטדיון, בין יציע 1 ליציע 14 לא היה בנוי יציע נוסף ובתחילת שנות האלפיים הוצב במיקום זה שלט אלקטרוני המציג את שעון המשחק ותוצאתו. יציעים 2–4 הם היציעים היחידים שהיו מקורים, כשיציע 3 שימש את תא הכבוד ואת יציע העיתונאים ובו הוצבה גם עמדת השידור. אזור ג' של האצטדיון, שנודע בכינוי יציע ג' וכולל את יציעים 11–12 שיכן במשך שנים את אוהדיה הנאמנים של הקבוצה, וכינויו הפך לשם נרדף לגרעין האוהדים האדוק של מועדון הכדורגל מכבי חיפה. את אוהדיה הנאמנים של הפועל חיפה אכלסו יציעים 4–5. אוהדי הקבוצה האורחת שוכנו משך שנים ביציעים 13–14, אך בשנות האלפיים הועברו במשחקיה של מכבי חיפה ליציעים 6–8. חדרי ההלבשה של הפועל חיפה, וכן אלה של הקבוצות האורחות ושל השופטים מוקמו במרכז המגרש, ואילו הכניסה לחדרי ההלבשה של מכבי חיפה מוקמה בסמוך ליציעים 9–10. בעלייה ובירידה מהמגרש עברו שחקני הקבוצה בסמוך ליציע ג' ועל פי רוב זכו לעידוד, אולם בעתות משבר וחוסר הצלחה ספגו השחקנים והצוות המקצועי ביקורת רבה ולעיתים אף קללות, והיו לא אחת מטרה להשלכת חפצים. סגירת האצטדיון והריסתו האצטדיון היה מיושן - המושבים בו היו מיושנים, סביבת היציעים, המזנונים והשירותים היו מוזנחים ודרכי הגישה והחנייה הקשו על קהל האוהדים. בנוסף, בתחילת שנות האלפיים אירעו בו מספר הפסקות חשמל במהלך משחקים. לאחר מספר שנים של דיונים, אושרה בשנת 2008 התוכנית להקמת אצטדיון חדש בחיפה. עם מעבר קבוצות הכדורגל של חיפה לאצטדיון סמי עופר שנבנה במבואות חיפה ובנייתו הושלמה ב-2014, נסגר האצטדיון. חברת אתו"ס החליטה למכור מזכרות מהאצטדיון בדמות פיסות דשא, מושבי פלסטיק, דגלי הקרן ופריטים נוספים מהאצטדיון. ב-14 במאי 2014 נערך טקס פרידה חגיגי מהאצטדיון: במסגרת האירוע הוכתרה קבוצת הנוער של מכבי חיפה כאלופת המדינה של ליגת העל לנוער, ולאחר מכן התכנסו על כר הדשא שחקני הסגל של מכבי חיפה שזכו במדיה באליפות הראשונה במלאת לה 30 שנה, לצד מאמן הקבוצה דאז שלמה שרף. משה רן, אביו של אבי רן, שוער הקבוצה באותה עונה, הגיע לראשונה לאירוע לאחר נתק ממושך עם מכבי חיפה, והוענקה לו חולצת האליפות הראשונה עם שם בנו. בטקס נכחו גם שחקני העבר ג'וני הרדי ואשר עלמני ששיחקו במשחק הפתיחה של האצטדיון. על שלטי הפרסום באצטדיון הופיע הכיתוב "תודה קריית אליעזר, בלבנו תישאר תמיד", ושלט עם כיתוב זה הופרח לאוויר יחד עם בלונים בצבעים ירוק-לבן. במשחק הפרידה נכחו דמויות נוספות מעולם הכדורגל בהן שדרן הספורט זוהיר בהלול. בהלול, המזוהה עם המשפט "כאן בקריית אליעזר" שאותו היה משלב בדיווחיו מהמשחקים הרבים ששידר מהאצטדיון בתוכנית הרדיו "שירים ושערים" אמר באירוע: ”קריית אליעזר מבחינתי זה בית מקדש. כי פה הדת האמיתית, הדת של ההמונים. נגדע ממני משהו, נתלש ממני משהו ואני מרגיש כואב ואפילו קצת דומע”. לאחר הטקס נערך באצטדיון המשחק האחרון בו התמודדו מכבי חיפה ומכבי תל אביב. השער האחרון שנכבש באצטדיון הובקע על ידי ערן זהבי, שחקן מכבי תל אביב. מכבי חיפה מכרה בחודשים אלה כמזכרות חולצות וצעיפים עם תמונתו של האצטדיון. אוהדי מכבי חיפה עקרו ממקומם כיסאות למזכרת, ומחוץ לאצטדיון הוקדש קיר לכתיבת זכרונות ובמקומות נוספים על חומת האצטדיון רוססו כתובות גרפיטי סנטימנטליות. במספר שירי אוהדים שחוברו לאחר סגירת האצטדיון מוזכר האצטדיון בכינוי "סבא אליעזר", שמה של דמות מסיפור הילדים "אליעזר והגזר" ומשחק מילים הרומז להיותו אצטדיון ותיק ומיושן אך חם וביתי. ביולי 2015 פורסם מכרז להריסת האצטדיון ופינוי שטחו וב-24 בנובמבר 2015 החלו הריסות האצטדיון. בתום עבודות הפינוי יועבר השטח לרשות מקרקעי ישראל כדי שישווק ליזמים לטובת הקמת שכונת מגורים. כשבועיים לפני הריסת האצטדיון פורסמה ידיעה, לפיה מכבי חיפה השאירה אחריה באצטדיון מזכרות ופריטים רבים בעלי ערך היסטורי עבור חובבי הכדורגל. המועדון טען שהמשרדים נפרצו ונגרם נזק לציוד ולפריטים שנותרו, שהיו מיועדים להתפנות לפני תחילת עבודות ההריסה. משטרת ישראל פתחה בחקירת המקרה ובמהלכה נעצרו שני חשודים בפריצה. קישורים חיצוניים אצטדיון קריית אליעזר, באתר הרשמי של מכבי חיפה אצטדיון קריית אליעזר, באתר הרשמי של הפועל חיפה אצטדיון קריית אליעזר, באתר גוגל תצוגת רחוב קריית אליעזר, תמונות מהאצטדיון, באתר החברה לאומנות, תרבות וספורט חיפה יוסי פרץ ארי, להתראות נעורים: נפרדים מקרית אליעזר, באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2012 אצטדיון קריית אליעזר 1955-2014, באתר חברת יפה נוף החיפאים נפרדים מאצטדיון קריית אליעזר, "מבט", באתר יוטיוב, 14 במאי 2014 גבריאל היידו, כתבת פרידה מקריית אליעזר, ערוץ הספורט, באתר יוטיוב, 14 במאי 2014 סרט הפרידה הרשמי של מכבי חיפה מקריית אליעזר, באתר יוטיוב, 28 במאי 2014 יעל דראל‏, במקום אצטדיון קריית אליעזר: 400 דירות מחיר למשתכן, באתר וואלה, 18 באפריל 2016 הערות שוליים