כיכר צרפת

כיכר צרפת (ידועה גם בכינוי העממי כיכר פריז) היא כיכר מרכזית בירושלים. הכיכר מחברת את הרחובות המלך ג'ורג', אגרון, קרן היסוד, בן מימון (אשר ממנו מתפצלת גם דרך עזה) ורמב"ן שברחביה. מבנה הכיכר מסביב לכיכר ניצבים מלון המלכים, המרכז ליהדות מסורתית על שם פיוקסברג, בניין קולג' טרה סנטה, מרכז אמיר ומבנה מגורים בתכנון דב כרמי. במעגל שני נמצאים ליד הכיכר: היכל שלמה, בית הכנסת הגדול, גן העצמאות, מלון לאונרדו פלאזה ובית המוסדות הלאומיים. היסטוריה הכיכר הוקמה במקור כצומת רחובות, עם סלילת רחוב המלך ג'ורג' בשנת 1924. הצומת הייתה בתחילה מפגש של שני רחובות בלבד, רחוב המלך ג'ורג' (בכיוון צפון-דרום) ורחוב ממילא (בכיוון מזרח-מערב). באותה שנה גם החלה בניייתו של קולג' טרה סנטה, בצידה הדרומי של הכיכר. האזור באותה עת היה ידוע בשם שכונת אל-אמירה, שכונה שרוב תושביה היו ערבים פלסטינים נוצרים. עם התפתחות שכונת רחביה, בשנות ה-40 של המאה ה-20 ממערב לצומת, נסללו שאר הרחובות המובילים אליה. לאחר הקמת המדינה הוקם במרכז הצומת מעגל תנועה. בשנת 1956 נחנך מלון המלכים בצידה הצפוני של הכיכר. בחזית המלון הוקמה מרפסת תצפית חצי עגולה, שהוקמה ללא רישיון, ופלשה לשטח הרחוב. אף על פי שקיבלה צו הריסה, היא נשארה מאז במקומה. ב-1961 נחנך מרכז אמיר מצידו השני של הרחוב. בשנת 1959 החליטה העירייה לקרוא לצומת "כיכר צרפת", כאות הוקרה לממשלת צרפת על תמיכתה בישראל, וכתגובה לכך שבפריז החליטו לקרוא לכיכר מול שגרירות ישראל בפריז "כיכר ישראל". בינואר 1960 הוחלף גם שמו של רחוב ממילא המוביל לכיכר, לרחוב אגרון, על שם על שם גרשון אגרון. עם ההכרזה על הצומת כ"כיכר צרפת", הועבר מעגל התנועה מערבה ובמרכזו הוקמה מזרקה, שהחלה לפעול בדצמבר 1961. אולם המזרקה הוסרה לאחר כשנתיים, מאחר שהיא לא התאימה לגודל הבריכה שנבנתה עבורה ומים גלשו ממנה והציפו בקביעות את הרחוב. בתחילת שנת 1963 הותקנו בכיכר רמזורים, ובסוף 1966, עם הגדלת נפח התנועה באזור, בוצעו שינויים בהסדרי התנועה בכיכר, שרחוב רמב"ן ורחוב בן מימון הפכו חד סטריים בקטע המוביל לכיכר. לאחר איחוד ירושלים, הכיכר הפכה לציר התנועה המרכזי לבאים מתל אביב לעיר העתיקה. ביום העצמאות 1968 עבר מצעד צה"ל בכיכר, בדרכו לכיוון דרום ירושלים. בשנת 1976 בוצעו שינויים נוספים בהסדרי התנועה בכיכר, המדרכות צומצמו לטובת הרחבת הכבישים, והוחלפה מערכת הרמזורים. במהלך 1989 בוצע שיפוץ נוסף בכיכר, בתרומת הנרי מוסקוביץ' שרכש את מלון המלכים הסמוך באותה עת. השיפוץ, בתכנון האדריכל דן פיקר, כלל ריצוף הכיכר, עיצובה מחדש והסרת פסל סביבתי של עץ ממתכת, שכלל נורות על ענפיו, אך הוזנח. לרגל ציון 40 שנה לאיחוד ירושלים הכיכר שופצה ועיריית פריז תרמה דגם של מגדל אייפל בגובה 27 מטר שתוכנן לעמוד בכיכר צרפת בשנת 2007, אך נכון להיום הוא טרם הוקם[דרוש מקור]. במקומו נבנתה מזרקה חדשה. הכיכר נודעת בהפגנות הרבות שנערכות בה בשל קרבתה לבית ראש הממשלה. מאז האינתיפאדה הראשונה, במשך שנים, התקיימה בכל יום שישי בצהריים הפגנה בכיכר של ארגון נשים בשחור, וכן מתקיימות בה הפגנות פוליטיות רבות של מחנות השמאל והימין. ב-7 בינואר 2008 נערך בכיכר טקס שבו, באופן סמלי וזמני, הוסב שמה ל"כיכר שחרור יונתן פולארד", עד שישוחרר מכלאו. צעד זה נעשה בתמיכת חברי מועצת עיריית ירושלים, ועיתויו כוון למועד ביקורו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' בוש בעיר. בשנת 2005 נחנך נתיב תחבורה ציבורית ברחובות קרן היסוד והמלך ג'ורג', מסלול זה יוסב בעתיד לשימוש הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים. במרץ 2021 החלה חברת מוריה לשדרג את הכיכר ביוזמת עיריית ירושלים. במסגרת העבודות הוקמה מזרקה חדשה, הורחב שטח הכיכר על ידי ביטול הפנייה שמאלה מרחוב בן מימון לרחוב רמב"ן, הותקנה תאורה, וריהוט רחוב חדש. עבודות השדרוג הושלמו במרץ 2022. גלריה קישורים חיצוניים מיכאל יעקובסון, סיבוב בבניין מגורים בכיכר צרפת בירושלים בתכנון דב ורם כרמי וצבי מלצר, בבלוג "חלון אחורי", 16 ביולי 2016 רון פלד, סיפורה של כיכר פריז שהפכה למוקד המחאה, באתר ynet, 30 ביולי 2020 נעמה ריבה, כיכר פריז היא בכלל לא כיכר, אבל היא המקום הכי נכון למחאה נגד ראש הממשלה, באתר הארץ, 4 באוגוסט 2020 דותן גורן, צרפת או פריז? כיכר ירושלמית במשבר זהות, בבלוג "עונג שבת", 13 בנובמבר 2020 אדם אקרמן, סיפורה ההיסטורי של כיכר פריז שהפכה למוקד ההפגנות בירושלים, באתר כל העיר, 27 בנובמבר 2020 הערות שוליים