Eivissa

Eivissa (katalaani keeles Eivissa, hispaania keeles Ibiza) on Hispaaniale kuuluv saar Vahemeres Baleaari saarestikus. See on Baleaari saartest suuruselt kolmas ning paikneb Vahemere lääneosas umbes 80 km Mallorcast edelas. Koos Formenteraga moodustab see Pitiuuside saarte rühma suurima saare. Eivissa pindala on ligikaudu 570 km². Saar on umbes 40 km pikk ja 20 km lai. Elanike arv on umbes 150 000, kuid suvehooajal kasvab see turismi tõttu märkimisväärselt. Saare suurim asula ja halduskeskus on Eivissa linn. Eivissa on tuntud turismi, randade ja ööelu poolest, kuid saarel leidub ka vaiksemaid piirkondi, looduslikke rannikualasid ja ajaloolisi külasid. 1999. aastal kanti osa saare loodus- ja kultuuripärandist UNESCO maailmapärandi nimistusse nimetuse all Eivissa, elurikkus ja kultuur. UNESCO kaitseala hõlmab Eivissa vanalinna Dalt Vila koos kindlustustega, foiniiklaste asulakohta Sa Caleta ning puunia ja Rooma ajastu Puig des Molinsi nekropoli. Lisaks kuuluvad kaitse alla ka Posidonia oceanica mererohuniidud, mis on olulised piirkonna bioloogilise mitmekesisuse säilitamisel. Saarel on Eivissa lennujaam. Loodus Saare pinnamood on künklik ja mitmekesine. Saar ei ole väga kõrge, kuid selle sisemaad läbivad madalad mäeahelikud ja künkad. Kõrgeim punkt on Sa Talaia (475 m), mis asub saare edelaosas. Rannik on liigestatud, seal leidub kaljuseid lõike, väikseid lahtesid ja liivarandu. Saare põhja- ja lääneosa on reljeefsemad ja rohkem metsaga kaetud, samas kui lõuna- ja idaosas on rohkem tasasemaid alasid ning rannikule avanevaid lahtesid. Pinnas on valdavalt lubjakivine, mis mõjutab nii maastikku kui ka taimkatet. Eivissa loodus on tüüpiline Vahemerele. Saarel kasvavad peamiselt männimetsad ja põõsastikud, sealhulgas makja-tüüpi taimestik. Levinud on ka oliivipuud ja muud Vahemeremaadele omased taimed. Loomastik on suhteliselt liigivaene. Saarel elab mitmeid roomajaid, sealhulgas Ibiza kivisisalik (Podarcis pityusensis), ning erinevaid linnuliike. Rannikualad ja väikesaared on olulised pesitsuspaigad merelindudele. Eivissal puuduvad püsivad jõed. Ainus jõeks nimetatav veekogu on Santa Eulària jõgi, mis on enamasti kuiv ja täitub veega vaid vihmaperioodil. Kliima Eivissal valitseb lähistroopiline vahemereline kliima, mida mõjutab ümbritsev Vahemeri. Saar saab aastaringselt palju päikesepaistet ning ilm on üldiselt pehme ja stabiilne. Mere mõju vähendab temperatuuride kõikumist ning muudab talved soojaks ja suved mõõdukalt kuumaks võrreldes mandriga samadel laiuskraadidel. Aeg-ajalt saabuvad soojad õhumassid Põhja-Aafrikast, mis tõstavad suvist temperatuuri ja tekitavad lühiajalisi kuumalaineid. Talv on Eivissal leebe. Päevane temperatuur jääb enamasti 14–17 °C vahele ning ööd on jahedamad, kuid külmakraadid on haruldased. Sademeid on kõige rohkem sügisel ja talvel, kui esineb lühiajalisi vihmaperioode. Lumi ei ole saarel tavaline ning seda esineb väga harva. Kevad ja sügis on pehmed ning sageli kõige tasakaalukama ilmaga perioodid. Loodus on siis rohelisem ja sademed on jaotunud ühtlasemalt. Suvi kestab tavaliselt juunist septembrini ning on kuiv ja kuum. Päevased temperatuurid tõusevad sageli 28–32 °C-ni, mõnikord kõrgemalegi. Vihma sajab harva ning päikesepaistet on palju. Merevesi soojeneb suve jooksul, mis muudab rannikualad ja rannad turistide seas väga populaarseks sihtkohaks. Asustus Eivissa saare suurim asula on Eivissa. Suuremad asulad on veel Sant Antoni de Portmany läänerannikul, Santa Eulària des Riu idarannikul, Sant Josep de sa Talaia edelarannikul ja Sant Joan de Labritja põhjarannikul. Lisaks asuvad saarel mitmed turismikuurordid ja külad: Es Canar, Cala Llonga, Jesús, Talamanca, Platja d’en Bossa, Sant Carles de Peralta, Sant Rafel de sa Creu, Portinatx, Cala de Sant Vicent, Cala Tarida, Cala Llenya ja Cala Vedella. Ajalugu Eivissa saare ajalugu ulatub antiikaega. Umbes 654. aastal eKr rajasid foiniiklased Baleaari saartele sadama nimega Ibossim. Saar asus soodsas asukohas ja kujunes oluliseks kaubanduskeskuseks, kus elasid algul foiniiklased, hiljem ka kartaagolased. Pärast Foiniikia mõju nõrgenemist läks saar Kartaago riigi võimu alla. Rooma ajal hakati asulat nimetama Ebususeks. Antiikajal oli Eivissa tähtis kaubandussõlm, kust veeti välja soola, looduslikke värvaineid, villa ning kääritatud kalast valmistatud kastet garumit. Saar mängis olulist rolli Vahemere kaubanduses. Pärast antiikaega läks Eivissa vandaalide võimu alla ja hiljem kuulus Bütsantsile. 10. sajandil vallutasid saare maurid, kelle ajal kandis saar nime Yebisah ning kuulus islami kultuuriruumi. 1235. aastal vallutasid saare Aragóni krooni väed ning ning see liideti kristliku Hispaania aladega. Pärast vallutust asustati saar uuesti kristlike elanikega ning Eivissa linn kindlustati. Saar säilitas oma tähtsuse kaubanduses ja mereteede kontrollimisel. Uusajal ohustasid saart korduvalt piraadirünnakud. Seetõttu rajati rannikule kaitsetornid, näiteks Torre de ses Portes ja Torre des Savinar, ning tugevdati Eivissa vanalinna (Dalt Vila) kindlustusi. Need on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Uusajal ja 19. sajandil mõjutas saart majanduslik isolatsioon, epideemiad ja põuad, mis põhjustasid majandusraskusi ja rahvaarvu vähenemist. Olukord hakkas paranema 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses, kui paranesid transpordiühendused. 20. sajandil kujunes Eivissast populaarne turismisihtkoht tänu oma loodusele, ajaloole ja kultuurile. Tänapäeval on saar tuntud nii oma loodusväärtuste kui ka ööelu ja festivalide poolest ning on üks Hispaania olulisemaid turismipiirkondi. Kultuur Eivissa kultuur ühendab ajaloolise pärandi ja tänapäevase turismikultuuri. Saare vanem kultuurikiht ulatub foiniiklaste ajastu ja Rooma impeerium ajastusse, kuid hilisemad mõjutused on seotud Hispaania ja laiemalt Vahemere kultuuriruumiga. Kohalikus kultuuris on olulisel kohal rahvapärased pidustused, muusika ja käsitöö. Vaatamisväärsused Saare tähtsaim ajalooline keskus on Dalt Vila, Eivissa vanalinn, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Seal paiknevad hästi säilinud kindlusmüürid, katedraal ning ajalooline linnakeskus. Saarel asuvad ka Sa Caleta foiniiklaste asulakoht ning Puig des Molinsi nekropol, mis on seotud puunia ja Rooma perioodiga. Rannikul leidub mitmeid kaitsetorne, näiteks Torre de ses Portes ja Torre des Savinar, mis rajati piraadirünnakute tõrjumiseks. Muuseumid ja teater Saarel tegutseb mitu muuseumi, sealhulgas Eivissa arheoloogiamuuseum (katalaani keeles Museu Arqueològic d’Eivissa i Formentera), mis tutvustab piirkonna antiikajalugu, ning Kaasaegse Kunsti Muuseum (Museu d’Art Contemporani d’Eivissa), mis keskendub 20. sajandi ja tänapäeva kunstile. Lisaks asub saarel Santa Eulària des Rius etnograafiamuuseum Museu Etnogràfic de Santa Eulària des Riu, mis tutvustab Eivissa traditsioonilist eluolu, põllumajandust ja käsitööd. Samuti tegutseb seal Barrau muuseum, mis tutvustab maalikunstnik Laureà Barrau i Buñol loomingut ja pärandit. Eivissal on ka muid kultuurihooneid ja etenduspaiku, sealhulgas Can Ventosa, Auditori de Cas Serres ning ajalooline Pereira teater, kus toimub teatrietendusi, kontserte ja muid kultuuriüritusi. Turud Tuntud turud on Las Dalias (Sant Carles de Peralta lähistel), samuti Mercat Vell Eivissa linnas, kus müüakse toitu, käsitööd ja kohalikke tooteid. Kultuurifestivalid Saarel toimub Eivissa rahvusvaheline filmifestival ning muusika- ja kunstifestivale. Viited