Victoria av Storbritannia

Se også prinsesse Victoria av Storbritannia Victoria (1819–1901) var regjerende dronning av Det forente kongerike Storbritannia og Irland i fra 20. juni 1837 til sin død. I 1877 lot den konservative statsministeren Benjamin Disraeli henne også utropes som keiserinne av India, skjønt India hadde vært under britisk kontroll siden 1858. Victoria ble født som datter av Edward August av Hannover, hertugen av Kent, og prinsesse Victoria av Sachsen-Coburg-Saalfeld, og døpt som Alexandrina Victoria. Fra morens første ekteskap hadde hun en bror, fyrst Karl zu Leiningen (1804–1856), og en søster, fyrstinne Anna Feodora Augusta av Leiningen (1807–1872), gift fyrstinne av Hohenlohe-Langenburg. Til hun var tre år snakket hun bare tysk, som da var hennes morsmål. Hun ble deretter av sin tyskfødte mor plassert i en streng skole kalt «Kensingtonsystemet» (etter prinsessens residens, Kensington Palace), hvor hun ble holdt isolert fra andre barn. Victoria ble flytende i både engelsk og tysk, og lærte seg også å snakke fransk, italiensk og latin. Victoria arvet tronen da hun var 18 år gammel, etter at farens tre eldre brødre alle hadde dødd uten å etterlate seg overlevende og legitime barn. Storbritannia var allerede et etablert konstitusjonelt monarki hvor monarken hadde begrenset eller relativ liten direkte politisk makt. Privat forsøkte Victoria å påvirke regjeringens politikk og utnevnelser av ministere. Offentlig ble hun et nasjonalt ikon som ble identifisert med strenge standarder av personlig moral. Tiden og dens ånd fikk navn etter henne: Viktoriatiden. Victoria giftet seg med sitt søskenbarn prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha i 1840. Deres ni barn, som ble født over en periode på 17 år, giftet seg inn i kongelige og adelige familier over hele Europa, noe som knyttet dem sammen og ga Victoria tilnavnet «Europas bestemor». Alberts død i 1861 hensatte Victoria i dyp sorg, og hun unngikk offentlig opptreden. Som et resultat av at hun trakk seg tilbake fikk republikanisme en tid vekst, men i den siste halvdelen av hennes tid som dronning fikk hun økt popularitet. Hennes gull- og diamantjubileer ble utgangspunkt for store feiringer, og mange steder ble oppkalt eller endret navn etter henne. Hennes styre på 63 år og sju måneder var lengre enn noen av forgjengerne. Det var en periode preget av endringer og vekst innen industri, kultur, politikk, vitenskap og militært i Storbritannia. Det ble også preget av en stor utvidelse av det britiske imperiet. Hun var den siste britiske monarken av huset Hannover. Hennes sønn og etterfølger, Edvard VII, gikk fra 1901 over til Sachsen-Coburg-Gotha som dynastisk navn (mens Wettin var de kongeliges personlige navn). Det ble endret av Georg V til Windsor i 1917 grunnet tysk upopularitet på grunn av den første verdenskrig. Tronarving Da Victoria var ti år gammel døde hennes onkel, kong Georg IV, barnløs. Hans bror Vilhelm etterfulgte ham på tronen, som Vilhelm IV, men da heller ikke han fikk egne arvinger, ble Victoria tronarving. Moren fryktet at noen skulle forsøke å forgifte eller drepe Victoria, som var først i arvefølgerekken, og sørget for at Victoria aldri gikk noe sted uten livvakt, og flyttet datterens seng inn til sitt eget soverom for å passe på at ingen forsøkte å drepe henne om natten. Som attenåring besteg Victoria tronen, etter at onkelen døde, den 20. juni 1837. Ekteskap Victoria møtte sin fetter prins Albert av Sachsen-Coburg-Gotha da hun var seksten år gammel. I tillegg til at de var i familie hadde de begge kommet til verden ved hjelp av samme lege, Regina von Siebold. Hun fridde til Albert (fordi hun var dronning, kunne ikke han spørre henne), og bryllupet fant sted den 10. februar 1840. Victoria fikk det borgerlige navnet Wettin, da hennes ektemann tilhørte Wettin-grenen i huset Sachsen-Coburg-Gotha. Det er liten tvil om at de hadde et lykkelig ekteskap, noe ikke minst den store barneflokken tyder på. Victoria selv skal ha vært sikker på hun kom til å dø hver gang terminen nærmet seg, og hun skal heller ikke ha vært spesielt glad i barn. Prins Albert døde allerede i 1862, bare 42 år gammel. Enken i Windsor Etter Alberts død gikk Victoria kledd i svart resten av livet. Hun var enke i nesten 40 år. Det fortelles at da hennes politiske yndling Benjamin Disraeli lå for døden, ønsket dronningen å besøke ham. Disraeli skal ifølge fortellingen ha bedt henne la være og skal ha sagt: «Hun ville vel bare be meg ta med en hilsen til Albert.» Det er imidlertid uvisst om denne historien er sann. Det var Disraeli som fikk igjennom at den britiske monarken også skulle ha tittelen «keiser/keiserinne av India». Med sine 63 år, 7 måneder og 2 dager på tronen var hun inntil 2015 den monark som har regjert lengst i britisk historie, og var lenge den lengst regjerende kvinnelige monarken i verden. Da det britiske imperiet var på sitt største, var en fjerdedel av jordens landareal og 500 000 000 mennesker underlagt henne, som konstitusjonelt statsoverhode. Hun har gitt navn til viktorianske tiden, som betegner kulturelle og politiske strømninger i hennes regjeringstid. Victorias arv Viktoriakorset ble introdusert i 1856 som belønning og anerkjenning av tapre handlinger under krimkrigen, og er fortsatt den høyeste utmerkelsen for tapperhet i Storbritannia, Australia, Canada og New Zealand. Barn Dronning Victoria og prins Albert fikk ni barn: Stamtavle Referanser Litteratur Herrmann, Richard (1989). Victoria - en dronning for sin tid. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202120004. Eksterne lenker (en) Victoria of the United Kingdom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (en) Victoria of the United Kingdom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons (en) Victoria av Storbritannia på Internet Movie Database (en) Victoria av Storbritannia hos The Movie Database (en) Victoria av Storbritannia hos The Peerage