בלאוואת

בלאוואת (בסורית: ܒܝܬ ܠܒܬ בֵּית לבּת; בערבית: بلاوات) הוא האתר ארכאולוגי של העיר האשורית אימגור־אנליל (באכדית: Imgur-Enlil – "אנליל מסכים"). האתר שוכן במחוז נינוה בעיראק, 25 ק"מ דרומית-מזרחית לעיר מוסול ו-4 ק"מ דרומית לעיר המודרנית בחדידה (Bakhdida). העיר נוסדה על ידי המלך האשורי אשורנצירפל השני במאה ה-9 לפנה"ס. בין הממצאים הבולטים באתר ניתן למנות שלושה זוגות שערים מלכותיים מעוטרים ברצועות ברונזה, המציגות סצנות צבאיות וסצנות ציד מרחבי האימפריה. העיר אימגור-אנליל העיר אימגור-אנליל נוסדה על ידי המלך האשורי אשורנצירפל השני שמלך בין השנים 883–859 לפנה"ס. העיר שוכנת במעלה נחל דרה (Derrah),‏ 10 ק"מ מהחידקל מקום בו שכנה העיר העתיקה כלח. העיר הוקמה בין העיר נינוה ובין האזור בו שכנה העיר ארפחה מדרום-מזרח, לאורך הדרך האשורית המלכותית. הקמת העיר נעשתה לאחר שאשורנצירפל השני העביר את עיר הבירה שלו מהעיר אשור לכלח. ואולי הקמת העיר היוותה שלב נוסף בתוכניותיו לארגון מחדש של האימפריה האשורית. לעיר הייתה חשיבות אסטרטגית, והיא שכנה במרחק של יום הליכה מנינוה. בנו שלמנאסר השלישי המשיך לבנות את העיר. העיר התקיימה במשך כמאתיים שנים והיא נהרסה ונבזזה יחד עם ערים אשוריות נוספות בעת הכיבוש על ידי המדיים והבבלים שהפילו את האימפריה האשורית בין השנים 609-614 לפנה"ס. ארכאולוגיה האתר נחפר לראשונה בשנת 1878 על ידי הארכאולוג הורמוזד רסאם עבור המוזיאון הבריטי. רסאם בחר לחפור באתר לאחר ששנה לפני כן הופיעו בשוק בלונדון ובפריז פיסות של רצועות ברונזה מעוטרות. חפירה נוספת באתר התקיימה בשנת 1956 על ידי הארכאולוג הבריטי מקס מלוואן עבור בית הספר הבריטי לארכאולוגיה בעיראק. בשנת 1989 האתר נסקר על ידי ד. ג'. טאקר עבור המוזיאון הבריטי. חומות העיר הקיפו שטח של 640 דונם. באתר נמצאו מקדשים מבני ארמון ועוד. אחד הממצאים החשובים ביותר היו מספר שערים שנקראו "שערי בלאוואת". באתר נמצאו שלושה זוגות שערים, שני זוגות על ידי רסאם, וזוג אחד על ידי מלוואן. שערי בלאוואת שערי בלאוואת הם מהממצאים שהביאו לפרסומו של האתר. ראסם מצא זוג שערים מתקופתו של אשורנצירפל השני וזוג מתקופת בנו שלמנאסר השלישי. מלוואן מצא זוג שערים נוסף מתקופת אשורנצירפל השני. כל שער עוטר בשמונה רצועות ברונזה עם תבליטים, שבהם הוצגו מאורעות צבאיים (מצורים ואירועי כניעה) או סצנות ציד. מעל כל סצנה כתוב מה שם העיר שאיתה התקיים הקרב, או מה שם המקום שבו נערך הציד. הרצועות הוצמדו לשערים עשויים מעץ באמצעות מסמרים, ובלטו מעל פני העץ. השערים של אשורנצירפל השני שנמצאו על ידי רסאם היו בגובה של 4 מטר והם שוכנים במוזיאון הבריטי. ביחד עם השער נמצא תיבת עשויה מאבן גיר, ובתוכה היו שני לוחות שיש עליהם היו כתובות של אשורצירפל השני. הכתובות תיארו את בניית המקדש ואת השערים שהוקדשו לאל ממו. זיהוי שמה של העיר מקורו בלוחות אלה. זוג השערים השני מתקופתו של אשורנצירפל השני שנמצא על ידי מלוואן מקורם גם היה במקדש לאל ממו. שערים אלה נמצאים במוזיאון בעיר מוסול למרות פיסות רבות של רצועות נבזזו במלחמת עיראק. זוג השערים השלישי מתקופת שלמנאסר השלישי גובהו המוערך היה כ-6.8 מטר. השערים היו עשויים מעץ ארז. העץ נרקב לחלוטין, ומה ששרד היו רצועות הברונזה המעוטרות הנמצאות גם הן במוזיאון הבריטי. רוחב רצועות הברונזה הוא 27 ס"מ. ממצא השערים פורסם בשנת 1905. שני קטעים קטנים מרצועות הברונזה נמצאים במוזיאון וולטרס לאמנות (Walters Art Museum) בבולטימור. שערי שלמנאסר השלישי תארו סצנות ממסעות המלחמה שלו בין השנים 848-859 לפנה"ס. ערים שהוא תקף, חיילים בעת קרב, שבויים המובלים על ידי סוהרים, מעשי עונש והרג של אויבים ותשלומים שניתנו כמנחה לשלמנאסר השלישי על ידי הערים שנוצחו. בנוסף לתבליטים ולכיתובי ההסבר הקצרים שעליהם, על רצועות הברונזה שחיפו את החזיתות הצרות הפנימיות של שתי הדלתות, נחקקה כתובת מלאה המתארת את ימי מלכותו של שלמנאסר מראשיתם ועד שנתו העשירית (850 לפנה"ס). דוגמה לסצנה המתוארת ברצועות הברונזה נמצאה בשערי שלמנאסר השלישי, המראה את המלך במלאת שנה אחת למלכותו מקבל מנחת הוקרה מהערים צור וצידון הפיניקים עם כובעים מחדדים חוצים את המפרץ מהאי שבו שכנה צור. הגבר והאישה המתוארים על גבי האי הם כנראה המלך והמלכה הפיניקיים. שלמנאסר השלישי מחזיק בידו חץ וקשת המסמלים את היותו הכובש. איש חצר לידו מחזיק שמשיה. במאה ה־19, ארנסט ווליס באדג' טען שלא ייתכן ששערים כה מרשימים נמצאו באתר קטן כבלאוואת, ושלמעשה הם התגלו בעיר אשורית גדולה יותר, ושראסם שיקר לגבי מוצאם מאינטרסים אישיים. טענותיו הגיעו לתביעה משפטית, שבה הפסיד. חפירות מאוחרות יותר באתר הוכיחו את מקורם של השערים בבלאוואת: הממצאים הראו את חשיבותו ואת התאמתו לְפאר השערים, ובעיקר, התגלו באתר זוג שערים נוסף. האתר בעקבות מלחמת עיראק בחודש נובמבר 2004 נסלל כביש על ידי הצבא האמריקאי שחיבר את האתר עם האתר הארכאולוגי של כלח ועם הכפר המודרני בחדידה. הסלילה נעשתה במסגרת "פרויקט כבישי היישוב נינוה" והוא מומן על ידי ממשלת ארצות הברית. עלות סלילת הכביש הייתה 1.12 מיליון דולר. קישורים חיצוניים בלאוואת באתר המוזיאון הבריטי הערות שוליים