Larsa

Larsa (šum. = LarsamKi) – senovės Šumero miestas, buvęs dabartinio Irako teritorijoje, 25 km į pietryčius nuo Uruko, netoli Šat el Nilo kanalo vagos. Mieste buvo garbinamas saulės dievas Utu. Pagal Šumero karalių sąrašą, Larsa buvo vienas iš 5 miestų, prieštvaniniu laikotarpiu turėjusių savo valdovą. Miestas pakartotinai klestėjo Isino–Larsos laikotarpiu (XX-XVII a. pr. m. e.), kuomet jame įsitvirtino amoritų dinastija. 1940 m. pr. m. e. Ūro valdovo Ibi Sino tarnautojas Išbi Era persikėlė į Isiną ir iš ten užkariavo Ūrą, Uruką bei Lagašą, Larsa taip pat pateko jo įtakon. Vėliau Isino vietininkas Larsoje Gungunumas pasiekė nepriklausomybę, bei užkariavo Ūrą. Larsa tapo svarbiu prekybiniu centru prie Persijos įlankos kranto. Larsos valdovai atkirto Isino kanalus ir taip sužlugdė tą miestą. Labiausiai Larsa klestėjo valdant Rim Sinui (XVIII-XVII a. pr. m. e.), kuomet valdė ~10–15 kitų miestų. Mieste statytos šventyklos, plėstas kanalų tinklas. Hamurabiui nugalėjus Rimsiną, miesto reikšmė sumenko, jis palaipsniui išnyko. Larsa buvo įsikūrusi Sinkaros tele. Rasta daugiausia Naujosios Babilono imperijos liekanų. Valdovai Šumero karalių sąrašas mini Larsą vieną kartą, kuomet miestą valdė prieštvaninė dinastija. III tūkst. pr. m. e. Užfiksuotas vienintelis jos valdovas Ensipadzidana. III tūkst. pr. m. e. Larsos valdovai nėra žinomi. Vėlyvoji Larsos dinastija sąraše irgi nėra minima, tačiau tai daryta dėl politinių priežasčių: sąrašo kūrėjas buvo Larsos pagrindinis konkurentas Isino miestas, kurio valdovai norėjo legitimuoti Isino vienvaldystę Šumere, todėl Larsą nutylėjo. Vėlyvosios (amoritų) Larsos dinastijos valdovai yra žinomi iš atskiro Larsos valdovų sąrašo. Amoritų dinastija