קבר אסתר ומרדכי

קברי מרדכי ואסתר הוא נושא שנוי במחלוקת. מקום קבורתם של מרדכי ואסתר אינו מתואר במגילת אסתר או במקורות מקראיים אחרים. כתוצאה מכך, קיימים מספר אתרים ברחבי העולם הטוענים לאתר הקבורה. המרכזיים שבהם הם המדאן שבאיראן וברעם בישראל. המסורת הפרסית עדויות היסטוריות עדויות ראשונות על האתר מתחילות להופיע במחצית השנייה של המאה ה-12. העדות הקדומה ששרדה היא של הנוסע היהודי בנימין מטודלה, המתאר את קברם של מרדכי ואסתר בעיר המדאן. עם זאת, בחלק מנוסחאות כתבי היד עולה השאלה האם הכוונה לקבר ממשי או למקום קדוש הנושא את שמם בלבד. האתר המאוזוליאום הממוקם בהמדאן (בפרסית: آرامگاه استر و مردخای) (אחמתא התנ"כית שהייתה אחת מערי הבירה של המלכים האחמנים. שמה של העיר בפרסית עתיקה היה הַנְגְמַתַנַא) שבאיראן, לפי מסורת יהודי פרס שוכנים בו אסתר המלכה ומרדכי היהודי. האתר משמש כמקום עלייה לרגל עבור היהודים במדינה. קיימות מספר הערכות לגבי מיקום הקבר המדויק. על-פי מסורת יהודי איראן, לאחר מותו של אחשוורוש וניסיונות תומכי המן להרוג את אסתר ומרדכי, השניים נמלטו להמדאן, שם הייתה קהילה יהודית גדולה, וביקשו מקלט. השניים מצאו שם את מותם בשיבה טובה. קבריהם המשוערים של אסתר ומרדכי ממוקמים במערת קבורה שבה שתי מצבות עץ גדולות המכוסות בפרוכות. המצבה הימנית מיוחסת לאסתר ועליה רשום "זה הארון אשר בו נקברה אסתר הצדקת"; ואילו השמאלית היא של מרדכי ועליה נרשם, לצד אילן היוחסין שלו, לאמור "זהו ארון הקודש של מרדכי הצדיק". ברווח שבין שתי המצבות ניצבת אבן המכסה בור עמוק, שעל פי אחת המסורות מוביל לירושלים. מעל מערת הקבורה הוקם מבנה לבנים במהלך המאה ה-16 או ה-17 ומעליו מגדל מעוגל. במבנה חדר קטן השוכן בסמוך לקברים ומשמש כחדר תפילה, וכן אולם גדול המשמש לעריכת אירועי בר מצווה, בריתות ועוד, וכן לקריאת מגילת אסתר בפורים: הקירות סביב הקברים מעוטרים בפסוקים: ”איש יהודי היה בשושן הבירה ושמו מרדכי וכו'”, ”ה' מלך, ה' מלך ה' ימלוך לעולם ועד” ועוד. בכניסה לקבר מוצב שומר מטעם השלטון וכל הבאים נדרשים להסיר את נעליהם. לא ברור אם הדרישה נובעת מכך שקבר מרדכי ואסתר הפך למקום קדוש גם עבור המוסלמים, או בשל כתובת נוספת על אחד הקירות, לאמור ”של נעליך מעל רגליך כי המקום אשר אתה עומד עליו אדמת-קודש הוא”. בשנת 1891 הקבר תואר כמורכב מחדר או תא פנימי וחיצוני ומעליו כיפה בגובה של 50 רגל (כ-16 מטרים). הכיפה הייתה מכוסה באריחים כחולים, אך מרביתם נפלו ממנה. מספר קברים של יהודים ממעמד גבוה מוקמו בחדר החיצוני. בשנת 1970 רכשו יהודי איראן את המבנה בסיוע השאה, מוחמד רזא שאה פהלווי וממשלתו. בשנת 2020 דווח על הצתת המבנה. ובשנת 2024 הושלכו לעברו פעם נוספת בקבוקי תבערה. מנהגים בעבר נהגו להדליק נרות במבואה, אולם לאחר שהדבר גרם לשרפה במקום, המנהג הופסק. עד היום נוהגים להתפלל במקום למציאת זוגיות מוצלחת כמו לערוך לצד האתר חתונות. כתר אסתר על פי מסורת מקומית של יהודי המדאן, במשך שנים רבות שכן בחלק העליון של הכיפה, בתקרה הפנימית, חפץ בעל מראה דמוי קן או ביצה. לפי עדותם, בראשית המאה ה-20 הגיע לאתר נציג צרפתי שביקש משומר המקום לבדוק את תכולת החפץ. במהלך הבדיקה התגלה כלי חרס שהכיל תכשיטים וכתר המעוטר בפנינים ואבנים טובות, אשר נלקח על פי הטענה למוזיאון הלובר בצרפת. לטענתם, בעקבות האירוע, קהילת יהודי המדאן הגישה תלונה למלך נגד השומר בטענה שאפשר ביזת האתר, והשומר נכלא. המסורת המקומית מזהה כתר זה עם כתרה של אסתר המקראית. אתר מורשת בשנת 2008 הכריזה ממשלת איראן על המקום כאתר מורשת לאומית. בשנת 2011 לאור מחאה ציבורית הכריזו בממשלה כי הקברים אינם עוד אתר ממלכתי והסירו את השמירה מעליהם, כשסטודנטים מאיימים להורסם "כגמול נגד היהודים שהורסים את מסגד אל-אקצא, ושואת 77,000 האיראנים המתוארת במגילת אסתר". במסגרת ועידת המורשת העולמית ה-46 שהתכנסה בניו דלהי בשנת 2024 הוכרז המרכז ההיסטורי של המדאן, הכולל את האתר ההיסטורי של העיר אחמתא וגם את קבר אסתר ומרדכי, כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. המסורת הישראלית עדויות היסטוריות לצד המסורת הפרסית, התפתחה מסורת מקבילה המזהה את מקום קבורתה של אסתר עם היישוב ברעם בגליל העליון, סמוך לגבול הצפוני של ישראל. שמואל ב"ר שמשון, שביקר בברעם בשנת 1210, הוא המקור הכתוב הקדום ביותר לקברה של אסתר במקום. כחמש שנים לאחר מכן, בשנת 1215, ביקר מנחם החברוני וציין: "וראיתי סלע אחד ובתוך הסלע קבר אסתר המלכה אשר ציותה בחייה לכורש בנה להעלותה שמה" - עדות המציגה את הבאתה לברעם כפועל יוצא מרצונה המפורש. במאה ה-13 בלבד מוזכר הקבר בברעם במספר מקורות, ובהם: "קברי אבות", "סימני כתבי הקברות" ליעקב שליח הרב יחיאל מפריז, "אלה המסעות", "תוצאות ארץ ישראל" ו"קבלת צדיקי ארץ ישראל". במקורות אלו בולט היעדרו המוחלט של מרדכי - אסתר מוזכרת בברעם לבדה. רק בראשית המאה ה-17 מופיעה לראשונה המסורת שגם מרדכי הועלה מארץ עילם ונטמן לצידה בברעם. עלייה לרגל את הקבר פקדו נוסעים ורושמי קברים לאורך הדורות. בשנת 1520 ביקר בברעם הרב משה באסולה ותיעד את קבר אסתר במקום. מסורת העלייה לקבר ביום שושן פורים מתועדת לפחות משנת 1537, באגרת ייחוס האבות: "ובכל שושן פורים הולכים מניין יהודים על קברה מצפת על קברה וקורין לשם המגילה ואוכלים ושותים ושמחים לשם". עדות אישית מסוג אחר מצויה ביומנו של הרב יוסף מטראני (המהרי"ט), הרושם כי ביום שושן פורים של שנת 1601 יצאה אשתו לקבר אסתר בברעם סמוך ללידתה, אך אחזוה צירים בדרך. המנהג נמשך בתקופת המנדט הבריטי ולאחר קום המדינה. עיתון "דבר" דיווח בשנת 1957 כי "הרב דב זילברמן יצא אתמול בראש מספר מנייני יהודים ו"כלי זמר" ליער כפר ברעם. לקברה המסורתי של אסתר המלכה. ליד גל האבנים המציין את הקבר נקראה המגילה, ונערכה סעודה חגיגית וריקודים חסידיים". מסורות חלופיות לצד שתי המסורות המרכזיות - הפרסית והגלילית - הועלו במאות השונות זיהויים חלופיים: אזור צפת (המחצית השנייה של המאה ה-15), עוורתא (המחצית הראשונה של המאה ה-16), וכן טבריה וגוש חלב (המאה ה-19). חלק מזיהויים אלו נראים כטעות מובהקת; אחרים ייתכן שמשקפים מסורת מקומית שלא הצליחה לשרוד. עדות חריגה אחרת מצויה אצל הרב יחיאל היילפרין, המצטט בשם בנימין מטודלה מסורת לפיה נקברו מרדכי ואסתר ב"שמרון" - נוסח שאינו ידוע מאף כתב יד של "מסעות בנימין", ועל כן מקובל לראות בו שיבוש של "חמדן". זיהוי האתר בברעם מיקום ביער ברעם: 33°02′19″N 35°25′02″E כיום מסומנים בתחומי ברעם שני אתרים נפרדים: הראשון, שסומן בשלהי המאה ה-20[דרוש מקור] על ידי "האגודה למען הצלת קברי הצדיקים", מציין את קברם של מרדכי ואסתר יחדיו, ובמקום אף נהוג היה לערוך את חגיגות פורים. האתר השני סומן בעשור הראשון של המאה ה-21 על ידי אגודת "אהלי צדיקים", בכניסה הדרומית ליישוב, וייחס את הקבר לאסתר לבדה. הזיהוי התבסס על עיון בעדויות עולי רגל ובמפות עתיקות, המצביעים על סמיכות הקבר לקברם של מר זוטרא, נחמן קטופא ואביו. המחקר נערך על ידי הארכאולוג יוסי סטפנסקי, ישראל הרצברג וישראל מאיר גבאי, אשר לדבריהם הביאו ראיות היסטוריות לפיהן קברה של אסתר אינו ממוקם בסמוך לנחל צבעון, כפי שהונח עד אז. לקריאה נוספת מנחם שמואל הלוי, מצבת מרדכי ואסתר: אשר בעיר שושן (המדאן) פרס, ירושלים: דפוס התחיה, 1931. קישורים חיצוניים אלי ברדנשטיין, ככה ייעשה לקבר שאיראן חפצה ביקרו, באתר nrg‏, 11 בדצמבר 2008. צבי יחזקאלי, תמונות נדירות: קברם של מרדכי ואסתר בלבה של איראן, באתר nana10‏, 2 בפברואר 2011. מידע על קבר אסתר ומרדכי בקטלוג הספרייה הלאומית. קבר מרדכי ואסתר באיראן: תפילה אחרונה על הציון?, באתר "כיכר השבת". אסתר המלכה - איראן או ברעם?, באתר "הידברות". פורים, איראן: קברי מרדכי ואסתר אינם 'אתר ממלכתי', באתר ערוץ 7, 9 בינואר 2011. "קבר מרדכי ואסתר (כולל סרטון יוטיוב)", באתר Iranian.com (באנגלית) איתמר אייכנר, צפו: קבר מרדכי ואסתר באיראן שהוצת, באתר ynet, 17 במאי 2020. חן מלול, תגלית: כך ניסתה הקהילה היהודית באיראן לרכוש את קבר מרדכי ואסתר, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 8 במרץ 2020 ישראל שפירא, ‏לא רק באיראן - "ציוותה בחייה להעלותה שמה": בעקבות עשרת קברי אסתר המלכה, באתר כיכר השבת הערות שוליים