Pol-e Dohtar (Kizil-Uzun)

Za ostale upotrebe, pogledajte Pol-e Dohtar (razvrstavanje). Pol-e Dohtar (perzijski: پل‌دختر‎, dosl. Kćerin most, poznat i kao Pol-e Kizil-Uzun ili Pol-e Kaflan-Kuh) je srednjovjekovni most u pokrajini Istočni Azarbajdžan na sjeverozapadu Irana. Smješten je oko 12 km jugoistočno od grada Mijane i premošćuje rijeku Kizil-Uzun. Građevina se datira u timuridski period i zahvaljujući natpisu s temelja poznato je da je izgrađena između 1475. i 1484. godine. Timuridski stil očituje se u piramidalno oblikovanim potpornjima s oktogonalnom bazom što je tipologija brojnih građevina tog perioda. Most je zbog povezivanja sjevernih krajeva Irana imao izuzetnu historijsku stratešku važnost o čemu svjedoči i utvrda Kala-je Dohtar iz safavidskog perioda koja je izgrađena samo zbog zaštite mosta. Ukupna duljina mosta je oko 120 m, visina nad rijekom 20 m, širina 10 m, a raspon triju šiljastih lukova kreće se do približno 25 m. Pol-e Dohtar specifičan je po proporcionalno nižim lukovima u odnosu na ranija islamska razdoblja, što je trend koji će se nastaviti kroz safavidski i rani kadžarski period. Centralni dio mosta srušen je 11. 12. 1946. tokom Iranske krize odnosno borbi iranske vojske protiv prosovjetskih pobunjenika, od čega nije operativan. U neposrednoj blizini ostataka mosta u 20. vijeku izgrađena je cesta 26 i željeznička pruga Teheran – Tabriz. U januaru 1932. Pol-e Dohtar je uvršten u registar iranske kulturne baštine (br. 87). Galerija Povezano Popis iranskih mostova Literatura (en) Huff, Dietrich; Kleiss, Wolfram (15. 12. 1989). Bridges. Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University. (de) Kleiss, Wolfram (1983). Pol-e Qaflan Kuh bei Mianeh. Archäologische Mitteilungen aus Iran. 16. Berlin: Deutsches archäologisches Institut; Dietrich Reimer Verlag. str. 363-368. ISSN 1434-2758. (en) Kleiss, Wolfram (15. 12. 1990). Castles. Encyclopædia Iranica. New York: Columbia University. Ostali projekti