בית הכנסת אוהל דוד

בית הכנסת אוהל דוד נחנך בשנת 1867 בעיר פונה שבמדינת מהאראשטרה בהודו. בית הכנסת הוקם במימונו של דוד ששון לטובת קהילת יהודי בגדאד שהתגוררה בעיר ובסביבתה דרך קבע או אשר הגיעה לשם בחודשי הקיץ. היסטוריה קהילת יהודי בגדאד בהודו הוקמה על ידי בעלי חברות סחר ימי בינלאומי שניהלו את המסחר בין הודו לנמלי המפרץ הפרסי בחסות חברת הודו המזרחית הבריטית. עם סוחרים אלה נמנה דוד ששון, יליד בגדאד, שהגיע לבומביי בשנת 1832, שם הקים רשת חברות סחר בינלאומי משגשגות. תקופת השלטון הבריטי בתת-היבשת ההודית (1858–1947) נחשבת לתקופת תור הזהב של הקהילה היהודית הבגדאדית בהודו. בשל מעמדם הכלכלי והחברתי הגבוה וקרבתם לממשל הבריטי, שאפו היהודים הבגדאדים להיבדל מהקהילות היהודיות המקומיות, על ידי בניית מוסדות קהילה נפרדים. לצורך בניית בתי הכנסת בקולקטה, בומביי ופונה בסוף המאה ה-19, בחרה הקהילה באדריכלים בריטיים ובסגנון בנייה ויקטוריאני אקלקטי בעל השפעות גותיות ניכרות, ולא בסגנון המושפע מהמסורת ההודית או המזרח-תיכונית. בית הכנסת אוהל דוד בפונה נבנה על פי תוכניותיו של האדריכל הבריטי הנרי סנט קלייר וילקינס לפי הזמנתו של דוד ששון, לשימושם של בני הקהילה הבגדאדית בעיר פונה וסביבתה. המקום שנבחר לצורך בניית בית הכנסת היה בסמוך לבית נהג דוד ששון להתגורר בחודשי הקיץ. אבן הפינה לבניית בית הכנסת הונחה על ידי דוד ששון ב-5 בנובמבר 1863. לאחר מותו בשנת 1864, המשיכו בניו בניהול פרויקט הבנייה. בית הכנסת נחנך ב-29 בספטמבר 1867. דוד ששון נקבר בחצר בית הכנסת במבנה קבורה רחב ידיים בסגנון גוטי שהוקם על ידי האדריכל הנרי סנט קלייר וילקינס לפי הזמנת בניו של דוד ששון. בשנת 2024, במלות 160 שנה לחנוכת בית הכנסת, צורפו בית הכנסת אוהל דוד וציון קברו של דוד ששון למסלול "תיירות המורשת היהודית של מהאראשטרה", על פי החלטת הממשלה המקומית. בית הכנסת מנוהל על ידי קרן הנאמנות על שם סר יעקב ששון (באנגלית: Sir Jacob Sassoon Trust), המנהלת גם את שני בתי הכנסת הנוספים שנבנו על ידי משפחת ששון במומביי, בית הכנסת אליהו ובית הכנסת מגן דוד. תיאור בית הכנסת בניין בית הכנסת אוהל דוד נבנה בסגנון התחייה הגותית האנגלית על פי תכנונו של האדריכל הנרי סנט קלייר ווילקינס. המבנה נבנה משילוב של אבן בזלת שמקורה במדרגות דקאן ולבנים אדומות. אבן הבזלת שימשה להקמת היסודות ופרטי החיזוק של הבניין. הלבנים האדומות שימשו להקמת הקירות החיצוניים. בצמוד לבית הכנסת נבנה מגדל שעון המתנשא לגובה של 27 מטר. בכל אחת מארבע פאותיו של המגדל הותקן שעון שהובא מלונדון. למגדל פתחים בעלי קשתות מחודדות בסגנון גותי וגג ציפחה מחודד. מגדלי שעון דומים היו מראה שכיח בנופה האדריכלי של לונדון באותה תקופה. אולם התפילה יכול להכיל כמאה משפחות. הוא מרוצף בלוחות שיש אפור ובקירותיו הותקנו חלונות גבוהים בסגנון הגותי מכוסים בוויטראז'ים בעלי דוגמאות גאומטריות. חלונות דומים הותקנו גם בעזרת הנשים ובהיכל. תקרת אולם התפילה שטוחה, מצופה בעץ וממנה משתלשלות נברשות עתיקות. הבימה המוגבהת, אליה עולי בארבע מדרגות, נמצאת במרכז האולם. הבימה מעוטרת בעבודות עץ, מדליוני טיח ומעקות פליז. מעקות בשילוב פליז ועץ מותקנים גם בעזרת הנשים. סביב הבימה מסודרים כיסאות וספסלים מעץ. ההיכל, אליו מובילות חמש מדרגות רחבות, בנוי בתוך גומחה גבוהה ומרווחת הקבועה בקיר הפונה לירושלים. בכניסה להיכל קשת מחודדת מעוטרת בתבליטי טיח. בעבר נשמרו בהיכל כמאה ספרי תורה בתיבות כסף. בית הכנסת השתמר בשלמותו גם לאחר עזיבת רוב בני הקהילה. במאה ה-21 ניצבת עליו שמירה ואפשר לבקר בו רק בתיאום מראש. קישורים חיצוניים הערות שוליים