Pīlībhītas tīģeru rezervāts

Pīlībhītas tīģeru rezervāts (angļu: Pilibhit Tiger Reserve, hindi: पीलीभीत बाघ अभयारण्य) ir nacionāls aizsargājamais dabas parks Indijas ziemeļos, Utarpradēšas štatā, kas izveidots, lai aizsargātu Bengālijas tīģerus (Panthera tigris tigris) un to dabisko dzīvotni. Rezervāts tika oficiāli nodibināts 2014. gadā saskaņā ar Indijas valdības programmu Project Tiger, kas paredz tīģeru populācijas saglabāšanu un ekoloģisko teritoriju uzturēšanu visā valstī. Rezervāts aptver aptuveni 730,24 km² lielu teritoriju, kas ietver Šardas un Ghoras upju baseinus un daļu no Gangas līdzenuma ekosistēmas. Tā teritorijā sastopami subtropu meži, zālāji, mitrāji un upju palienes, kas veido daudzveidīgu biotopu mozaīku, nodrošinot piemērotu vidi ne vien tīģeriem, bet arī leopardiem, briežiem, ziloņiem, kā arī vairāk nekā 250 putnu sugām. Pīlībhītas rezervāts ir viena no nozīmīgākajām tīģeru aizsardzības teritorijām Indijā, kas veido būtisku savienojumu starp Terai Ark ekoloģisko teritoriju un Nepālas pierobežas mežu sistēmām. Tā pārvaldību nodrošina Nacionālā tīģeru aizsardzības pārvalde (National Tiger Conservation Authority, NTCA) sadarbībā ar Utarpradēšas mežu departamentu (Uttar Pradesh Forest Department). Rezervāts ir iekļauts NTCA noteiktajā globāli nozīmīgo tīģeru dzīvotņu sarakstā un UNESCO Cilvēka un biosfēras programmas tīklā kā Pīlībhītas–Katarniāghatas biosfēras rezervāts, atzīstot tā nozīmi bioloģiskās daudzveidības saglabāšanā, ekosistēmu ilgtspējīgā pārvaldībā un vietējo kopienu līdzdalībā dabas aizsardzībā. Pīlībhītas tīģeru rezervātu raksturo augsta bioloģiskā daudzveidība un stabila plēsēju populācija. To uzskata par vienu no veiksmīgākajiem Project Tiger projektiem Indijā, jo pēdējos gados tajā novērots ievērojams tīģeru skaita pieaugums un efektīva cilvēka un dabas līdzāspastāvēšanas modeļa attīstība. Ģeogrāfija Pīlībhītas tīģeru rezervāts atrodas Indijas ziemeļos, Utarpradēšas štata Rohilkhandas reģionā, Indas–Gangas līdzenuma austrumu daļā, gar Nepālas robežu. Rezervāts izvietojies stratēģiski nozīmīgā ekoloģiskajā zonā, kas savieno Terai Ark ainavu kompleksu ar Nepālas pierobežas mežu un zālāju ekosistēmām. Teritoriju šķērso vairākas nozīmīgas upes — Šarda, Dēha, Giri un Mala, kas veido sarežģītu hidroloģisko tīklu un nodrošina ūdens resursus gan savvaļas dzīvniekiem, gan vietējām kopienām. Rezervāta reljefs ir pārsvarā zems un viļņains līdzenums, kur mijas mežaini apgabali, purvaini ieplakumi un upju krastu joslas ar bagātīgu veģetāciju. Šī ainava ir raksturīga Terai reģionam, kur tuksnešainās Gangas līdzenuma teritorijas pāriet mitros tropu mežos un zālājos. Pīlībhītas rezervātā ir mitrs subtropisks klimats, ar izteiktu musonu sezonu no jūnija līdz septembrim, kad nokrišņu daudzums ir vislielākais. Vidējā gaisa temperatūra svārstās no 10 °C ziemā līdz vairāk nekā 40 °C vasarā, un gada nokrišņu summa pārsniedz 1300 mm, kas nodrošina labvēlīgus apstākļus sulīgai veģetācijai un bagātīgai faunai. Tuvākie pilsētu centri ir Pīlībhīta, kas atrodas rezervāta rietumos un kalpo kā galvenā piekļuves vieta, Lakhimpura Kheri dienvidos un Nainitāla rietumu virzienā. Šie centri nodrošina infrastruktūru, tūrisma piekļuvi un administratīvo atbalstu rezervāta teritorijai. Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Pīlībhītas tīģeru rezervāts. Encyclopædia Britannica raksts (angliski)