Saint-Séverinin kirkko

Saint-Séverinin kirkko on keskiaikainen kirkko Pariisin Latinalaiskorttelissa, 5. arrondissementin alueella. Kirkko on saanut nimensä 500-luvulla eläneen erakon, pyhän Severinus Pariisilaisen mukaan. Hän tiettävästi asui tällä seudulla ja suostutteli frankkien kuninkaan Klodvigin pojanpojan Clodoaldin ryhtymään papiksi. Ensimmäinen kirkko rakennettiin paikalle jo Severinuksen elinaikana 500-luvulla, mutta se tuhoutui myöhemmin normannien hyökkäyksessä. Nykyisen kirkon rakentaminen aloitettiin 1200-luvulla Filip II:n aikana ja sitä laajennettiin 1300-luvulla. Suuri osa kirkosta tuhoutui tulipalossa satavuotisen sodan aikana vuonna 1448, mutta se rakennettiin pian entistä ehommaksi arkkipiispa Guillaume d’Estoutevillen aloitteesta. Sivukappelit on rakennettu vuosina 1498–1520. Kirkkoon lisättiin toinen sakaristo vuonna 1643 ja hoviarkkitehti Jules Hardouin-Mansartin suunnittelema ylimääräinen kappeli vuonna 1673. Ludvig XIV:n serkku Montpensierin herttuatar otti kirkon vuonna 1684 suojelukseensa ja kustansi kuorin uudistustyöt. Muutostyöt suunnitteli Charles Le Brun. Saint-Séverin on liekkigotiikan täydellinen ilmentymä. Runsaasti koristeltu kirkko on viisilaivainen ja pitkästä rakennusajastaan huolimatta arkkitehtonisesti yhtenäinen. Erityisesti kaksinkertainen kuorikäytävä on sisältä näyttävä monimutkaisten holvirakennelmiensa ansiosta. Saint-Séverinin tornissa on Pariisin vanhin tornikello vuodelta 1412. Kirkon pihalla on keskiaikainen luukammio eli katettu joukkohauta, jossa vainajien luut on sijoitettu kattoristikkoon. Kirkkomaalla suoritettiin vuonna 1474 eräälle kuolemaantuomitulle vangille maailman ensimmäinen sappikivileikkaus. Koska vanki suostui vapaaehtoisesti leikkaukseen ja selvisi hengissä, kuningas Ludvig XI armahti ja palkitsi hänet. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Saint-Séverinin kirkko Wikimedia Commonsissa Seurakunnan kotisivu (ranskaksi)