Saint-Gervais-Saint-Protais' kirik

Püha Gervasiuse ja Püha Protasiuse kirik on üks Pariisi vanimatest kirikutest. Ajalugu Selle kiriku praeguses asukohas olevat varasemat kirikut on mainitud juba 4. sajandil. Praeguse kiriku eelkäija seisis praeguses kohas aastatel 1212–1420. Gervasiuse ja Protasiuse kirikut hakati ehitama 1494. Kiriku interjöör on gooti stiilis. Ehitus lõpetati 17. sajandil. 1620 valmis kiriku fassaad, mille põhilised autorid on arhitektid Salomon de Brosse (1571–1626) ja Clément Métezeau (1581–1652). Kirik on pühitsetud märtritest pühakute Gervasiuse ja Protasiuse auks. Vanasti oli kirikus aukoht veinikaupmeeste vennaskonna liikmetele. Selles kirikus on üle kahe sajandi, alates 1653, töötanud organistidena Couperinide perekond. Seda märgib kirikus olev mälestustahvel. On säilinud orel, millel mängisid Louis ja François Couperin. Oreli ehitas Pierre Thierry 1649–1650. Franςois-Henri Clicquot rekonstrueeris oreli 1758. Orelit on küll mitu korda remonditud, kuid alles on oreli algne prospekt ja dispositsioon. Esimese maailmasõja ajal 29. märtsil 1918 tulistasid Saksa väed Pariisi Keiser Wilhelmi kahurist (Kaiser Wilhelm Geschütz). Üks mürskudest langes kirikule, purustades katuse ning tappes 88 ja haavates 68 inimest. Ohvrite arv oli suur sellepärast, et parajasti toimus kirikus jumalateenistus. See oli kõige ohvriterohkem õnnetus Pariisi pommitamise ajal 1918. aastal. Muud Kiriku ääres on François Mironi tänav (Rue François Miron), millel asuvad kaks Pariisi vanimat säilinud maja, number 11 ja 13. Tõenäoliselt pärinevad nad 14. sajandist. Kiriku ees olevat Püha Gelasiuse väljakut (Place Saint-Gervais) tunti sajandeid Jalaka ristteena, sest keskajal kasvas selle keskel suur jalakas. Ümbruskonna elanikud vahetasid sellel väljakul raha. Sellest jalakast on säilinud palju keskaegseid pilte. Gervasiuse ja Protasiuse kirik asub metroojaamade Hôtel de Ville ja Pont Marie lähedal. Sinna saab sõita metrooliinidega number 1, 7 ja 11. Välislingid St.Gervais kiriku orel