בזיליקת הלב הקדוש (פריז)

בזיליקת הלב הקדוש, הידועה גם בשמה הצרפתי "סַקְרֵה קר" (בצרפתית: La basilique du Sacré-Cœur), היא מבנה דתי בולט בפריז, השוכן על גבעת מונמארטר. הבזיליקה היא אחד האתרים הפופולריים ביותר בצרפת, והיא מושכת אליה כ-10 עד 11.5 מיליון מבקרים מדי שנה. נתון זה מציב אותה באופן עקבי במקום השני ברשימת האתרים הדתיים המתויירים ביותר בפריז, מיד אחרי קתדרלת נוטרדאם (לפני השריפה), ולעיתים אף במקום הראשון בתקופות בהן אתרים אחרים סגורים לשיפוצים. הקהל העצום הפוקד את המקום מורכב מתמהיל של תיירים המגיעים להתרשם מהארכיטקטורה ומהנוף, וצליינים המגיעים למטרות תפילה ופולחן דתי, שכן הבזיליקה משמשת כאתר עלייה לרגל פעיל ללא הפסקה. מקור הבנייה מאז ומתמיד היה מונמארטר מקום של סגידה: הדרואידים הגאלים ראו בו אתר קדוש; הרומאים הקדישו בו מקדשים למרס ולמרקוריוס; כנסיית פייר הקדוש (מונמארטר), הכנסייה העתיקה ביותר בפריז, נבנתה למנזר המלכותי של מונמארטר במאה ה-12 על ידי המלך לואי השישי ואשתו אדל דו סבוואה; ולבסוף הסקרה קֹר, שנבנתה בסוף המאה ה-19. בזיליקת הלב הקדוש, המכונה גם "הנדר הלאומי" (בצרפתית: le Vœu national), שוכנת בפסגת הגבעה של מונמארטר בעמדה דומיננטית ונישאת מעל העיר פריז. בנייתה הייתה מעוגנת בחוק שנקבע על ידי האספה הלאומית ב-23 ביולי 1873 לאחר התבוסה של 1871 למען "תיקון פשעי הקומונרדים (אנשי תנועת ההתקוממות של קומונת פריז; מבנה המילה: קומונה+סיומת גנאי)", וכן בשביל לפאר את זיכרון האזרחים הצרפתיים הרבים שאיבדו את חייהם במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה (פרנקו-פרוסית). האדריכל פול אבדי (מת ב-1884) שזכה בתחרות לבנייתהּ. אבן הפינה הוצבה ב-16 ביוני 1875, והכנסייה נבנתה בשיתוף ישיר עם הממשלה של הרפובליקה השלישית לחגיגת תחילת המשטר החדש, שחוקי היסוד שלו נקבעו באותה השנה. הבזיליקה מומנה על ידי מספר רב של צרפתים במסגרת מגבית לאומית. אך בנייתה לא הסתיימה עד 1914, והיא הוקדשה רק ב-1919, לאחר תום מלחמת העולם הראשונה. אדריכלות הבזיליקה בנויה בצורת צלב יווני, מקושטת בארבע כיפות. הכיפה המרכזית, בגובה של 83 מטרים, עולה מעבר לכיפת צריח (cupola), העומדת על סדרה של עמודים. ההשראה לסגנון האקלקטי של הבזיליקה (Éclectisme) שאובה מן האדריכלות הרומית, האדריכלות הביזנטית, ובייחוד מקתדרלת סן-פרון דו פריגו (Saint-Front de Périgueux), והשפיעה על האדריכליות הדתית של המאה ה-20 כבזיליקה סן-תרז דוֹ ליזיוֹ, לדוגמה. מבחינת הפְנים, הגג של האפסיס מעוטר באמנות פסיפס הגדולה בצרפת, מכסה שטח פנים של 475 מטרים מרובעים. נהגה על ידי לוק-אוליבר מרסון והוצא לפועל ב-1900 עד 1922 על ידי סדנאות היצירה של גילבר-מרטין, מייצגת את הלב הקדוש של ישו מואדרת על ידי הכנסייה הקתולית וצרפת. בבסיסה חקוק משפט בלטינית שמשמעותו: "בלבו הקדוש מאוד של ישו, צרפת קנאית (להוטה אחר הדת), חוטאת, ומכירת תודה". מגדל ענק מרובע הכולא בתוכו את הפעמון הגדול ביותר בצרפת. קודש בשם הסבוירד הוא הוקם באונוסי ב-1895 על ידי האחים פקרד. מידותיו: שלושה מטרים קוטרו ומשקלו 188,835 ק"ג. באשר לתמיכה שלו, היא שוקלת 7,380 ק"ג. ענבלו שוקל 1,200 ק"ג. הפעמון הוצע לבזיליקה מטעם ארבעה נאמנים מן העיר סבוואה, והגיע לגבעה ב-16 באוקטובר 1895, מה שנהיה אירוע פריזאי. המערה התת-קרקעית, הקריפטה, החולקת את מיקום הכנסייה, היא אחת ממוקדי העניין של הבזיליקה. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של בזיליקת הלב הקדוש (בצרפתית) בזיליקת הלב הקדוש, ברשת החברתית פייסבוק בזיליקת הלב הקדוש, ברשת החברתית X (טוויטר) בזיליקת הלב הקדוש, סרטונים בערוץ היוטיוב בזיליקת הלב הקדוש, באתר פליקר הניו יורק טיימס, פריז מכירה בסקרה קר כאנדרטה היסטורית, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2022 הערות שוליים