Centre national de la recherche scientifique

Národné vedecko-výskumné centrum (po fr. Centre National de la Recherche Scientifique), skratka CNRS, je štvrtou najväčšou výskumno-vývojovou organizáciou vo svete (po NASA a dvoch iných amerických organizáciách) a najväčšou v Európe (pred Inštitútom Maxa Plancka a CERN) so sídlom vo Francúzsku. Hlavné sídlo CNRS je v Paríži (La Défense), avšak výskumné strediská sú rozmiestnené po celom Francúzsku. V roku 2009 centrum zamestnávalo vyše 30 000 zamestnancov : 26 100 stálych zamestnancov (11 700 výskumných pracovníkov, 14 400 inžinierov, technikov a administratívnych pracovníkov) a jeho rozpočet sa pohybuje okolo 3,3 miliardy eur . Aktívna stratégia výmeny a spolupráce so zahraničnými špičkovými pracoviskami umožnila tejto štátnej organizácii cestu medzi svetovú elitu na poli výskumu. Medzinárodné zastupiteľstvá sídlia v Bonne, Bruseli, Johannesburgu, Moskve, Pekingu, Santiagu, Tokiu, Tunise, Washingtone a v Hanoji. CNRS je vlastníkom veľkého množstva patentov a licencií. V oblasti zdravotníctva patrí k najdôležitejším licencia na vakcínu proti hepatitíde B, na „Diagnose-Kits“ proti HIV-vírusom, vyvinutá v spolupráci s Inštitútom L. Pasteura, alebo na nové cytostatikum Navelbine. V informatike ide o rôzny software, najzaujímavejší je slobodný softvér CeCILL. Výskumné oblasti V súčasnosti je centrum tvorené desiatimi inštitúciami, medzi nimi: Národný inštitút pre jadrovú a časticovú fyziku Národný inštitút pre výskum vesmíru Oblasti výskumu matematika, informatika, fyzika, planéty a vesmír, chémia, biológia, sociálne vedy, životné prostredie a trvale udržateľný rozvoj, technické vedy. Ocenenia Od roku 1954 centrum pravidelne udeľuje ocenenie pre najlepšieho francúzskeho vedca a mladého výskumníka. Zlatá medaila CNRS (Médaille d'or du CNRS) je najdôležitejším ocenením pre vedu a výskum, aké je možné vo Francúzsku získať. CNRS obdržalo hneď niekoľko Nobelových cien. Nobelova cena za fyziku 1966 : Alfred Kastler 1991 : Pierre-Gilles de Gennes 1992 : Georges Charpak 1997 : Claude Cohen-Tannoudji 2007 : Albert Fert Nobelova cena za fyziológiu alebo medicínu 2008 : Luc Montagnier 2011 : Jules Hoffmann Nobelova cena za chémiu 1987 : Jean-Marie Lehn Nobelova cena za ekonómiu 1988 : Maurice Allais Fieldsova cena 1950 : Laurent Schwartz 1954 : Jean-Pierre Serre 1958 : René Thom 1966 : Alexandre Grothendieck 1982 : Alain Connes 1994 : Pierre-Louis Lions 2002 : Laurent Lafforgue 2006 : Wendelin Werner Abelova cena 2003 : Jean-Pierre Serre Referencie Externé odkazy Oficiálna stránka