מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה

מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה (בצרפתית: Musée Jacquemart-André) הוא מוזיאון המצוי בשדרות אוסמן (צר'), ברובע השמיני של פריז, צרפת. המוזיאון נקרא על שם בני הזוג אדואר אנדרה (צר') ונלי ז'אקמאר (צר'). השניים הקימו את המבנה כבית מגוריהם ומקום לאוספי האמנות שלהם ולאחר מותם תרמו אותו ואת היצירות שבו למכון של צרפת כדי שיהפוך למוזיאון לטובת הציבור. ההיסטוריה של המוזיאון אוטל סן-פול ב-1864 הקים אספן האמנות אדואר אנדרה את אוטל סן-פול (צר') ברחוב רוקופין (צר') מספר 3 במטרה לאחסן את אוסף האמנות הגדול שלו. תכנון המבנה נמסר לאדריכל אנרי פרנט (צר'). אנדרה היה איש אמיד שירש הון משפחתי רב בתקופת הקיסרות השנייה. לאחר מספר שנים החליט אנדרה להקים לעצמו ולאוספיו בית אחר, גדול יותר, ולשם כך רכש ב-1868, תמורת כ-1.5 מיליון פרנק, מגרש בשטח של כ-5.7 דונם בשדרות אוסמן 158 ברובע השמיני של פריז. עם סיום הקמת הבית החדש מכר אנדרה את אוטל סן-פול. הקמת אוסף האמנות לתכנון ביתו החדש שכר אנדרה, שוב ,את שירותיו של האדריכל אנרי פרנט. הבנייה החלה ב-1869 והסתיימה ב-1875. עם סיום הבנייה ריכז אנדרה בבית החדש את אוספיו, שכללו ציורים, פסלים, טפטים וחפצי אמנות שונים. בנוסף לאחסון אוספי האמנות נועד הבית למגורים ולמסיבות וקבלות פנים. ב-1881 נשא אנדרה לאישה את נלי ז'אקמאר (צר') (1912-1841) שהייתה ציירת ואספנית אמנות כמו אנדרה. נלי הפכה לשותפתו של אנדרה לפרויקט הקמת אוסף האמנות. בעוד שאנדרה התמקד באמנות צרפתית של המאה ה-18 הרי אשתו נלי התמקדה באמנות איטלקית מהמאות ה-14 וה-15 (תקופת הרנסאנס). הקמת המוזיאון ב-1894 נפטר אנדרה ונלי, אלמנתו, המשיכה במלאכת הגדלת האוסף. היא הודיעה על כוונתה להוריש את האוסף ואת האחוזה בו הוא הוחזק למכון של צרפת לטובת הקמת מוזיאון לכלל הציבור וזאת כדי לשמור על שלמותו של האוסף. נלי נפטרה ב-1912 ובהתאם לרצונה עברו האחוזה והאוסף לרשות "המכון של צרפת" ו"קרן ז'אקמאר-אנדרה" (Fondation Jacquemart-André). לאחר הליך של שיפוץ המבנה והפיכתו למוזיאון הוא נחנך ב-8 בדצמבר 1913 בנוכחות נשיא צרפת רמון פואנקרה. במהלך השיפוץ נעשה מאמץ מרבי לשמור על המבנה בהתאם לרוח מייסדיו ולאורח חייהם. המוזיאון כיום מאז 1913 המוזיאון פתוח לביקורי קהל. ב-1995 העבירו המכון הצרפתי והקרן את ניהול המוזיאון לידי חברת ניהול מוזיאונים מקצועית בשם Culturespaces (צר'). ב-2023 בוצע במוזיאון שיפוץ יסודי. מבנה המוזיאון החזית הראשית של המוזיאון פונה לשדרות אוסמן ומופרדת מהרחוב בחומה גבוהה בה נקבעו שני שערים מסוגננים ששימשו בעבר למעבר כרכרות סוסים. מעבר לשני השערים ישנה חצר קטנה ומייד לאחריה נמצאת חזיתו המהודרת, בת שלוש הקומות, של המוזיאון כשחלקה המרכזי של החזית בולט בצורת חצי עיגול. החלק הבולט במרכז כולל חלונות קשת עגולים ומעוטר בארבעה עמודים משוקעים בקיר. הגישה לדלת הכניסה החזיתית נעשית דרך גרם מדרגות רחב. בחלקו האחורי של מבנה המוזיאון נמצאת חצר חצי עגולה המוקפת במבנה דמוי ארקדה. היציאה לחצר זו דרך שער ותחת כרכוב הנתמך על ידי ארבעה עמודי שיש בסגנון יווני. משני צידי השער מוצבים פסלי אריות יושבים המוארים על ידי שני עמודי תאורה. במבנה המוזיאון כ-20 חדרים וביניהם סלון הציור, הסלון הגדול, חדר השטיחים, חדר העבודה, הבודואר, הספרייה, חדר המוזיקה, גן החורף, חדר העישון, גלריית המוזיקאים, המוזיאון האיטלקי (הכולל את אולם הפסלים, החדר הפלורנטיני, החדר הוונציאני), חדר גברת הבית, חדר אדון הבית וחדר האוכל (המשמש כיום כמסעדת המוזיאון). התצוגה תצוגות קבע אוספי המוזיאון מורכבים בעיקר מעבודותיהם של ציירים איטלקיים וצרפתיים אך יש נוכחות גם של ציירים הולנדיים, פלמיים ואנגליים. כמו כן כולל המוזיאון פסלים, רהיטים ויצירות אמנות אחרות. בין האמנים שיצירותיהם מוצגות במוזיאון: איטלקים: ג'ובאני בליני, סנדרו בוטיצ'לי, פרנצ'סקו בוטיצ'יני, קאנאלטו, ויטורה קרפצ'ו, צ'ימה דה קונליאנו, קרלו קריוולי, דונטלו, אנדראה מנטניה, פייטרו פרוג'ינו, אנדראה דלה רוביה, לוקה סיניורלי, ג'ובאני בטיסטה טייפולו ופאולו אוצ'לו צרפתים: פרנסואה בושה, ז'אן-בטיסט סימאון שארדן, ז'אק-לואי דויד, ז'אן-אונורה פרגונאר, ז'אן אנטואן אודון, איבר רובר ואליזבט ויז'ה-לה ברן פלמים: אנתוני ואן דייק, פרנס הלס, קוינטן מסייס, רמברנדט ויאקוב ואן רויסדאל אנגלים: תומאס לורנס וג'ושוע ריינולדס תערוכות זמניות בנוסף לתצוגות הקבע מארח המוזיאון תערוכות זמניות כמו: 2008: אמנות מאפריקה ואוקינאווה 2009: יצירות האמנים הפלמים פיטר ברויגל האב, הנס ממלינג ויאן ואן אייק 2010: יצירות האמנים הספרדים אל גרקו וסלבדור דאלי 2011: ציירי המאה ה-17 וביניהם פטר פאול רובנס וניקולא פוסן 2011: יצירות האמן האימפרסיוניסטי גוסטב קייבוט 2012: פרה אנג'ליקו והמאסטרים של האור 2012: חפצי אמנות משלהי שושלת הפרעונים במצרים 2013: יצירות האמן הצרפתי אז'ן בודן 2014: ציירי התקופה הוויקטוריאנית, לורנס אלמה-טדמה, אדמונד בלייר לייטון ואדוארד ברן-ג'ונס 2016: יצירות האמן הפלמי רמברנדט 2018: יצירות האמנית האימפרסיוניסטית האמריקאית מארי קאסאט 2018: יצירות האמן האיטלקי קאראווג'ו 2019: יצירות האמן הדני וילהלם המרסהיי 2020: ציורי האקוורל של האמן הבריטי ויליאם טרנר 2022: יצירות האמן הפיני אקסלי גאלן-קאללה 2023: יצירות האמן הבריטי הנרי פוסלי 2026: יצירות האמן הצרפתי ז'ורז' דה לה טור 2026: פאר הבארוק, מאל גרקו ועד דייגו ולאסקס גלריה לקריאה נוספת קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה (בצרפתית) מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, ברשת החברתית אינסטגרם מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, ברשת החברתית פייסבוק 1913-2013, 100 שנה למוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, באתר המכון של צרפת (בארכיון האינטרנט) (בצרפתית) קטלוג מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, בפרסום של "המכון של צרפת" (בצרפתית) מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, באתר parisjetaime.com (בצרפתית) מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, באתר franceguide.info תמונות של מוזיאון ז'אקמאר-אנדרה, באתר גטי אימג'ז q8VEkBpcIGs סיור במוזיאון ז'אקמאר-אנדרה מטעם צרפת24, סרטון באתר יוטיוב, 2025 ביאורים הערות שוליים