באלף

באלף (בהונגרית: Balf; בגרמנית: Wolfs; לשעבר "סנקט וולפגאנג") הוא חלק מהעיר שופרון בהונגריה, אשר עד 1985 היה כפר עצמאי. הוא נודע בענבי היין ובמעיינות המרפא שלו, ומהווה חלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. מקורותיו ההיסטוריים מגיעים כבר לתקופה הרומית, ובמהלך הדורות התפתח כאתר רחצה ונופש מרכזי, לצד היותו אתר לאירועים טראגיים במלחמת העולם השנייה. היסטוריה באלף שוכן כ־7 ק"מ ממרכז שופרון, סמוך לאגם נויזידלרזה, מונה כ־1,000 תושבים, ושומר על אופיו הכפרי. הוא התפרסם בענבי היין ובמעיינות המרפא שלו, והוא חלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. שמו הופיע לראשונה ב־1199 כ"פרקשד" ולאחר מכן ב־1278 מוזכר כ"וולף" (זאב בגרמנית), שממנו נגזר שמו ההונגרי. כבר בתקופה הרומית (המאה ה־2 לספירה) נעשה שימוש במעיינות המרפא שלו, ובימי הביניים הפך המקום לאתר רחצה מוכר. בשנת 1560 נבנו במקום בתי מרחץ חדשים, ובמאה ה־17 נודע כספא פופולרי למשפחות אצולה. לאחר חוזה טריאנון זכה היישוב לפריחה מחודשת כאתר נופש. במלחמת העולם השנייה הוקם בו מחנה של שירות העבודה, שבו נספו כ־2,000 יהודים, בהם אנשי הרוח ג'ורג' שארקזי, גאבור הלאס ואנטאל סרב. לקריאה נוספת אלברט טיבור: מדריך העיר שופרון (שופרון, 1998) 139-141. הוא. ISBN 963-7426-36-1 הלקסיקון החדש של רוואי (השני) ווינקלר גאבור-דואיקס פאל: ספר הדרכה של שופרון (1997) ISBN 963-7540-46-6 קישורים חיצוניים האתר הרשמי של באלף האתר הבלתי רשמי של באלף עוד על באלף באתר sopronhotels.hu צילומי אוויר של באלף תמונות של תחנת הרכבת באלף-ספא הערות שוליים