המוזיאון לאמנויות שימושיות (בודפשט)

המוזיאון לאמנויות שימושיות (בהונגרית: Iparművészeti Múzeum) הוא מוזיאון לאומי בבודפשט ברובע 9, בדרך אילאי 37-33. המוזיאון הוא מוסד של האוסף ושל מקום התצוגה מספר אחד לאמנות שימושית ועיצוב הונגרי ובינלאומי בהונגריה, הן ישן והן עכשווי כאחד. האוסף העשיר שלו הופך אותו לאחד המוזיאונים החשובים ביותר של פרופיל זה באירופה, וחלק מאוספיו, כגון זכוכית אר נובו וקרמיקה, או אוסף השטיחים האיסלאמי-טורקי, הם ברמה עולמית. המוזיאון משמר את האוצר היחיד ששרד של משפחת אצולה מהונגריה של ימי הביניים והתקופה המודרנית המוקדמת, של משפחת בית אסטרהאזי. בנוסף לבניין הראשי בדרך אילאי, שתוכנן על ידי אדן לכנר ודיולה פארטוש, שהוא אחת הדוגמאות הטובות ביותר לארכיטקטורה הונגרית בסגנון אר נובו, מוזיאון פרנץ הופ לאמנות אסייתית, היה שייך בעבר לאמנויות שימושיות, עבר משנת 2014 למוזיאון לאמנות יפה. הבניין בדרך אילאי שיכן כמה יחידות מוסדיות של אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב מאז הקמתו, וגם מערכת המגזין Applied Arts של הונגריה פועל משם. המוזיאון לאמנויות שימושיות סגור עקב עבודות השחזור של הבניין, לפיכך משנת 2017. לא ניתן לבקר בו. היסטוריה במאה ה-19 המוזיאון המלכותי ההונגרי לאמנויות שימושיות בבודפשט היה מהראשונים מסוגו באירופה ונוסד ב-1872, בעקבות הדוגמה של מקביליו בלונדון (1857) ובווינה (1864), ביוזמתם של רומר פלוריס ופרנץ פולסקי. ליבת האוסף ההיסטורי היה "העתיקות האוניברסליות" שהועברו מהמוזיאון הלאומי של הונגריה, בעוד שהאוסף מאותה התקופה כלל רכישות בתערוכות העולמיות (1873, וינה; 1878, פריז ; 1885, אמסטרדם ; 1889, פריז) וחברות מקומיות ידועות (תעשיית החרסינה של הרנד, מפעל ז'ולנאי) ביססו אותו על ידי מתנותיהם. האוסף נשמר במוזיאון הלאומי עד 1877, ולאחר מכן שוכן בגלריה הישנה של החברה לאמנויות יפות בשדרת אנדראשי. האוסף שגדל בהדרגה הצריך עד מהרה בניין עצמאי. בשנת 1890 פרסמה הממשלה מכרז לעיצוב המוזיאון לאמנויות שימושיות ובית הספר לאמנויות שימושיות. הפרס הראשון הוגש על ידי אדן לכנר ושל דיולה פארטוש, אבל רק לאחר דיונים ארוכים, הם קיבלו את ברכת ועדת העיצוב ורק ב-1893. הבנייה החלה בסתיו באותה השנה, ובה גם חברות הונגריות וזרות שיחקו תפקיד. המבנה נפתח לציבור שנה לאחר מכן, בסיום עבודות עיצוב הפנים. במאה ה-20 לאחר מלחמת העולם הראשונה הצטמצם היקף האוסף של המוזיאון, ואז הוא גם איבד את עצמאותו הממסדית: בין 1934 לבין 1948 הוא פעל כחלק מאוניברסיטת האוספים הלאומית ההונגרית שהוקמה ב-1922, וכמוזיאון לאמנויות שימושיות של המוזיאון הלאומי של הונגריה. עם זאת, הודות לאגודת ידידי המוזיאון הוא צמח בחפצים והרכבים חשובים גם בתקופה זו. במהלך מלחמת העולם השנייה נגרם לבניין נזק חמור. התקרה והרצפת של האולם נהרסו, הכיפה ברחוב Hőgyész והלובי הפתוח נפגעו מפגזים. רוב הנזק תוקן עד 1949, אך לא בהכרח בצורתו המקורית. גם במהלך המרד ההונגרי בשנת 1956 נפגע הבניין מפגזים. במאה ה-21 לשנת ה-135 להקמת המוסד, בשנת 2006, נפתחה תערוכת הקבע המסודרת מחדש בשם "אספנים ואוצרות" שהמציגה, בניגוד למסורת, את 400 היצירות והתוספות החשובות ביותר באוסף, לא לפי טכנולוגיות או קטגוריות של אמנות שימושית, אלא היסטורית, כרונולוגית. המוזיאון נסגר ב-3 בספטמבר 2017 עקב שיפוץ וחידוש. לאחר המעבר, שתוכנן לשנה, העבודות היו אמורות להימשך שלוש שנים, והוקצתה שנה למעבר חזרה (בסך הכל סגירה של חמש שנים). בנוסף לשיפוץ, נבנה גם אגף חדש (עיצוב ואמנות שימושית עכשווית) וחניון תת-קרקעי. שטח הרצפה של חללי התצוגה גדל מ-3,000 מ"ר ל-10,000 מ"ר. בסתיו 2021, כשהמעבר בחזרה תוכנן לביצוע, השיפוצים אפילו לא החלו, כך שהפתיחה המחודשת צפויה לכל המוקדם בסתיו 2027. מאוסף המוזיאון ספרות ראו גם אתר האינטרנט של המוזיאון אתר של מוזיאונים הונגריים תערוכת עיצוב בשנת 2005 במוזיאון ההונגרי לאמנויות שימושיות muzeum.lap.hu פנורמה כדורית מהקומה הראשונה מאמר על כיכר מרקוסובסקי SZMSZ (2014) קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לאמנויות שימושיות (בהונגרית) אתר האינטרנט הרשמי של המוזיאון לאמנויות שימושיות (באנגלית) הערות שוליים