פוילאו

פוילאו (בפורטוגזית: Poilão) הוא אי קטן ולא מיושב בארכיפלג ביז'אגוש שבגינאה ביסאו. הוא מכיל את הנקודה הדרומית ביותר של המדינה, ב-10°51′53″N 15°43′36″W. האי הוא חלק מהפארק הימי הלאומי של ז'ואאו ויירה ופוילאו . האי מיוער בצפיפות. האיים הקרובים ביותר אליו הם מייאו (Meio), במרחק 13 ק"מ צפונית לו; קוואלוש (Cavalos), 17 ק"מ צפונית לו; וז'ואאו ויירה, 20 ק"מ צפונית-מזרחית לו. שטחו הוא 43 הקטאר. בחופים של האי פוילאו חופרות נקבות של צב ים ירוק (Chelonia mydas) מדי שנה בין 7,000 ל-29,000 קינים. באי נמצא מגדלור, שגובהו 27 מטר. ביולי 2025 הוכרזו שלושה אזורים מוגנים באיי ביז'אגוש כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו. האי פוילאו, השוכן בתוך אחד מאזורים מוגנים אלו, מצוין במיוחד בשל היותו אחד מאתרי הקינון החשובים ביותר בעולם של צב ים ירוק. חשיבות תרבותית האי פוילאו הוא אמנם בלתי מיושב, אך נחשב לאתר קדוש עבור תושבי ארכיפלג ביז'אגוש, והוא נמצא בבעלות מסורתית של קהילת האי רושה . העובדה שהאי נחשב לקדוש בעיני האוכלוסייה המקומית הביאה לכך שהוא לא שימש כמקום לציד או לאיסוף משאבים. גברים בדרך כלל אינם נוחתים על האי, למעט מקרים מיוחדים של טקסים מסורתיים. עם זאת, חוקרים שערכו סקר צבים באי בשנת 2000 מצאו ראיות למבנים ארעיים, כולל שרידי צבים. המבנים והשרידים נחשבים כשייכים לדייגים שאינם מקומיים, אשר נצפו לעיתים בים מול החוף. בנוסף, מאחר שהטקסים הנערכים באי הם טקסי התבגרות לגברים, לנשים צעירות נאסרה באופן מסורתי הגישה לאי. האי פוילאו הוא חלק מהפארק הימי הלאומי של ז'ואאו ויירה ופוילאו , אשר הוקם בשנת 2000. הארכיפלג כולו מוגדר כשמורה ביוספרית. כיום, האי מפוקח באופן קבוע על ידי שומרי הפארק. הקהילות המקומיות מעורבות באופן פעיל בניהול הפארק ובתהליכי קבלת ההחלטות בו, ורבים מצוות העובדים הם בני המקום. לבקשתם, לקהילות אלו מותר להשתמש בקרקע או לצוד צבים עבור הטקסים המסורתיים שלהן. במהלך המשא ומתן להקמת הפארק, הוסכם כי מספר הצבים המשמשים בטקסים יופחת, ובתמורה, תותר גישה לאיים הקדושים למספר מצומצם של חוקרים ותיירים (כאשר המחקר מוגבל לחוף בלבד, והיער נשאר מחוץ לתחום). עוד הוסכם כי בני המקום יועסקו לסייע בפעילויות הפארק. ניטור קבוע של קיני צבים החל בשנת 2007, וצעירים מהאי רושה החלו להיות מועסקים באופן סדיר החל משנת 2010. גאוגרפיה פוילאו הוא אי בשטח של 43 הקטאר, עם חופים חוליים המהווים 2.3 קילומטרים מתוך 4 הקילומטרים של קו החוף שלו. אזור כרית סלעי משתרע סביב האי. עונה גשומה מתרחשת בין מאי לנובמבר. האי הוא המבודד ביותר בארכיפלג, ומופרד מהאיים האחרים על ידי אוקיינוס פתוח. אקולוגיה היערות באי פוילאו שמורים ולא נפגעו על ידי פעילות אנושית. המעמד הקדוש של האי תרם לכך שהוא הפך לאתר קינון מוצלח במיוחד עבור צב ים ירוק. בסקר שנערך בשנת 2000, הוערך כי באי נקבות צב ים ירוק חפרו 7,400 קינים, בנוסף לשישה קינים של צב ים קרני. בשנת 2014, חפרו נקבות צב ים ירוק באי 40,000 קינים, ובחלק מהלילות אף יותר מ-1,000 קינים בודדים. 5% מאוכלוסיית צבי הים הירוקים העולמית מקננת בפוילאו בלבד, אתר הרבייה הגדול ביותר באפריקה ואחד מחמשת הגדולים בעולם. אוכלוסיית הצבים הירוקים המקומית נותרה יציבה, למרות ירידה עולמית במספר הצבים. קיני הצבים באי רבים כל כך, עד שרבים מהם חופפים. הקינים כאן נתונים לסיכון מועט מצד טורפים או שיטפונות. החל משנת 2019, ביצים מקינים חופפים החלו להיות מועברות לאי ז'ואאו ויירה. בנוסף, יש באי מספר קטן של קיני צב גלדי. עונת הקינון נמשכת בין יולי לאוקטובר. לטאות כוח שעל האי צדות לעיתים את האבקועים שבקעו מקיני צבים, וכך גם סרטנים מהמין חולון החוף. במים סביב האי חיים מיני הדולפינים סוסא אטלנטי ודולפינן, לצד דגים כמו מינים של צנינית , לוטיין וכרישים. הערות שוליים