ברצ'ו

ברצ'ו או ברקהו (בצרפתית: Brecqhou, באנגלית: Brechou) הוא אחד מאיי התעלה שבתעלת למאנש, השוכן מערבית לאי סרק. שטחו של האי הוא כ-809 דונם, והוא מהווה שטח חכור של סרק - חלק מהבייליוויק של גרנזי. האי מופרד מהאי סרק במצר ים רדוד הקרוי מעבר גויו (Le Goulliot Passage). בדומה למרבית שמות האיים בתעלת למאנש, מקורו של שם האי בנורדית עתיקה. הסיומת "הו" (hou) מקורה במילה הנורדית העתיקה "הולם" (holm) שמשמעה "אי" או "איון", והקידומת "ברקה" או "ברצ'ה" מקורה במילה "צוק". היסטוריה האי סרק היה עד 2008 למדינה הפיאודלית האחרונה באירופה. כל אחד מהואסאלים באי נקרא "טנאנטס" (tenant), במשמעות הצרפתית של המילה (ואסאל) ולא במשמעות האנגלית (שוכר). באי 40 משפחות של וסאלים. לא הייתה להם בעלות על קרקעות האי, והקרקעות נחכרו בחכירה לדורות מהסניור. ניתן להעביר את החכירה דרך ירושה או מכירה. תפקיד הסניור נקבע על ידי המלכה אליזבת הראשונה בשנת 1565. הסניור הוא השליט באי והיחיד הרשאי לגדל יונים, וכן היחיד הרשאי לגדל כלבות שאינן מעוקרות באי. כמו כן הוא הבעלים של כל החפצים שהים משליך על חופי האי. מאז 1929, אחד מ-40 הוסאלים קיבל תואר "לה מוינרי דה הוט" ("La Moinerie de Haut"), ותפקידו היה להחזיק נשק להגנת האי, ועד לחילוטו בשנת 2008, היה לו מושב בפרלמנט הראשי של גרנזי. במקור, "לה מוינרי דה הוט", שנקרא על שם המנזר מימי הביניים שהיה על חלקת אדמה בצפון מערב האי סרק שהייתה, באותה תקופה, בבעלותו של הסניור עצמו. כאשר סיביל האת'ווי מכרה את האי ברקהו לאנג'לו קלארק בשנת 1929, היא העבירה את המושב בפרלמנט הראשי לברקהו. זה היה הפסד זעום עבורה, שכן היא הייתה הבעלים של יותר משיכון אחד וכל חבר בפרלמנט הראשי היה זכאי לקול אחד בלבד. משנת 1993, החוכרים של ברקהו היו האחים דייוויד ופרדריק ברקלי, שרכשו את האי תמורת 2.3 מיליון ליש"ט. מאז הי האחים בסכסוכים משפטיים לסירוגין עם ממשלת סרק, ודרשו עצמאות מסרק. הם היו נוהגים באי בכלי רכב, ואף בנו מנחת מסוקים באי - שני אמצעי תחבורה האסורים על פי חוקי סרק. לטענתם מנהגים ומעשים היסטוריים מצביעים על כך שייתכן שברקהו לא הייתה רשמית חלק מהאוחזה הפיאודלית של סרק. האחים ברקלי הרסו את בית האחוזה ההיסטורי שעמד במרכז האי והקימו במקמו מבנה ענק מבטון וגרניט מעוצב כטירה גותית מרהיבה, "פורט ברקהו" או "הטירה". עלות הקמתו הייתה 60 מיליון ליש"ט, לצורך בנייתו נדרשו להביא לאי כ-120,000 טון של חומרי בנייה. המתחם כולל: מגרש כדורגל, קריפטה, פאב לצוות ו-22 תותחים. הוא תואר על ידי היסטוריון האדריכלות דייוויד ווטקין כ"הבית הגדול ביותר שנבנה בבריטניה במאתיים השנים האחרונות". האחים ברקלי גם רכשו רבים מהעסקים המקומיים באי השכן סרק, לרבות בתי מלון ומסעדות והשקיעו בשיפוץ הרחבות והמבנים שהיו מוזנחים שנם רבות. אולם לאחר ביטול המשטר הפיאודלי באי וכינון בחירות ראשונות בהיסטוריה שלו, ב-7 בדצמבר 2008, ולאחר שהמצביעים סירבו לתמוך במועמדים של האחים שקראו לשינוי חוקתי, ובמקום זאת הם בחרו בנציגים הנחושים לשמר את הסטטוס-קוו באי, הודיע דובר מטעמם הודיע כי השקעתם בסרק, בסך 5 מיליון ליש"ט בשנה, תחדל באופן מיידי, ותביא לאובדן של 100 משרות. סר דייוויד ברקלי נפטר בינואר 2021, והותיר את אחיו כחוכר היחיד של האי. דגל ובולי האי החוכר הקודם של האי, לאונרד ג'וזף מטצ'ן, חוכר האי משנת 1966 ועד מותו ב-6 באוקטובר 1987, עיצב לאי דגל, הזהה לדגל סרק, למעט שלט האצולה של מטצ'ן שהופיע ברביע הימני התחתון של הדגל. דגל זה נחשב על פי כללי שלטי האבירים דגל אישי, ואינו מהווה דגל רשמי של האי. מטצ'ן אף הנפיק בולים לאי בשנת 1969. החוכרים הנוכחיים הנפיקו בולים לאי מדי שנה מאז שנת 1999. לקריאה נוספת Le Dicotentin, Lepelley, Cherbourg 2001, ISBN 2-913920-06-3 קישורים חיצוניים הערות שוליים