תעלת האהבה

תעלת האהבה (ביוונית: Κανάλι της αγάπης; בלועזית: Canal D'amour) או ערוץ האהבה, היא תעלה צרה בין שני צוקים נקבוביים וחוף קטן וצר המחבר ביניהם. התעלה ממוקמת בצד הצפון מערבי של האי קורפו, בתחום העיירה סידארי . גאולוגיה וגאומורפולוגיה הצוקים מדורגים וקרקעית הים רדודה. החוף מכוסה בחול דק שהוא תוצר הבליה של סלעי אבן החול והחרסית המורבדים באתר זה על גבי זה לסירוגין. אבן החול קשה יותר מהחרסית, עובדה התורמת לדירוג המצוקים עקב בליה יתרה של החרסית ביחס לאבן החול. בנוסף לנוף הערוץ המרשים, בולט במיוחד הנוף של מנהרות טבעיות שגלי הים חצבו בסלעים הפריכים. גלי הים שוטפים את המערות, ויש שממלאים אותן כמעט עד לתקרתן. העבר הגאולוגי של תעלת האהבה מתחיל בתקופה בת אלפי שנים אחורה, תקופה בה כוחות הרוח והמים פיסלו את צוקי אבן החול המחוספסים, המאפיינים את קו החוף של קורפו. באמצעות תהליך הסחף הבלתי פוסק, צוקים אלה נחצבו בהדרגה לתעלה צרה, ויצרו את המעבר הטבעי המיוחד והיפה של היום. ארכאולוגיה באתר הארכאולוגי "קאנאל ד'אמור", שרידי ההתיישבות המאושרת הראשונה באי, המתוארכת לתקופה הנאוליתית, התגלו ונחקרו בשנות ה-60 על ידי פרופסור אוגוסטין סורדינה. זהו אחד המקומות הבודדים שבהם הרצף הסטרטיגרפי כולל שרידים מהתקופה המזוליתית ביוון ומהתקופה הנאוליתית העתיקה של היבשת והאיים המערביים. בתקופה המזוליתית שלפני הנאוליתית, כאשר אנשים חיו מציד ולקט ולא מחקלאות, הנתונים מצביעים על כך שגם ציידים-לקטים ניהלו מלחמה. הכלכלה הנאוליתית קיבלה דחיפה מגידול צמחים מבויתים כמו דגנים וירקות, כמו גם מגידול בעלי חיים חקלאיים מבויתים כמקור מזון. הופעתם של חרסים ועבודות אבן היו אלמנטים חדשים, כמו גם בניית בתים עשויים קש. בתחילה היו כלי אוכל בסיסיים, בעוד שמאוחר יותר עוטרו ונחרטו פני השטח שלהם. טכניקות קישוט דומות מופיעות גם בצפון מערב יוון ובים האדריאטי, דבר המצביע על אינטראקציה בין קהילות נאוליתיות. בסידארי ישנם ממצאים ארכאולוגיים המראים שהחיים נמשכו עד תקופת הברונזה (תחילת האלף השישי), אז ננטשה כתוצאה מכיסוי באלוביום, תוצר של הצפות מהים. במהלך התקופה הוונציאנית, שנמשכה מהמאה ה-14 עד המאה ה-18, קורפו שגשגה כמאחז אסטרטגי בים התיכון. השלטון הוונציאני הותיר מורשת אדריכלית מתמשכת באי, עם מבצרים, ארמונות וכנסיות הפזורים בנוף. בעוד שתעלת האהבה עצמה קדמה לתקופה זו, ההשפעה הוונציאנית על התרבות והחברה של קורפו תרמה למיסטיקה הרומנטית המקיפה את האתר. תיירות ומיתוס ישנן אמונות שונות שבגינן המקום נקרא תעלת האהבה. אחת מהן מבוססת על המנהרה הקטנה בסלע הנקבובי, המאפשרת לשחות דרכה ולצאת מהצד השני (ראו תמונת פתח המנהרה בתמונה משמאל). אומרים שמנהרה זו נתנה לה את שמה, ושאם זוגות מאוהבים יִצְלחו אותה יחד, הם יישארו גם יחד לנצח. תעלת האהבה הפכה ליעד פופולרי לחתונות, הצעות נישואין וחופשות רומנטיות, ומושכת אליה מטיילים מכל רחבי העולם. בין אם שוחים במימיה התכולים, חוקרים את מערותיה הנסתרות, או פשוט נהנים מנופיה, המבקרים בתעלת האהבה בוודאי יוקסמו מקסמה ויופייה. כעדות לכוחו המתמשך של הטבע והדמיון האנושי, תעלת האהבה עומדת כסמל לרומנטיקה, לגורל ולקסם הנצחי של המקום. ההיסטוריה שלה היא מארג ארוג מתהליכים גאולוגיים, אגדות עתיקות ומורשת התרבות של האי. גלריה הערות שוליים