המצודה העתיקה בקורפו

המצודה העתיקה של קורפו (יוונית: Παλαιό Φρούριο, ונציאנית: Fortezza Vecchia,אנגלית, Old Fortress, Corfu) היא מצודה ונציאנית בעיר קורפו, העיר הראשית באי קורפו. המצודה מכסה את הצוק שבו שכנה בתחילה העיר העתיקה של קורפו, אשר צמחה בתקופה הביזנטית. היסטוריה כללית לפני התקופה הוונציאנית, הצוק, השוכן בין מפרץ קרקירה מצפון למפרץ גאריצה מדרום, היה מוגן על ידי ביצורים ביזנטיים שהוונציאנים החליפו במידה רבה בביצורים משל עצמם. כחלק מתוכניות ההגנה שלהם, הוונציאנים הפרידו את הצוק משאר העיר קורפו על ידי יצירת "הקוֹנְטְרָפוֹסָה", חפיר שהוא תעלה ימית המחברת את מפרץ קרקירה מצפון עם מפרץ גאריצה מדרום, והפכה את המצודה לאי מלאכותי (ראו תמונות "הקונטרפוסה" מימין ומשמאל). הקונטרפוסה היוותה למעשה חפיר ראשון מכיוון מערב, שאויב צריך היה לצלוח במידה ומגיע ממערב. ממזרח לקונטרפוסה נחפר חפיר נוסף שהיווה מכשול שני במובן זה (ראו תמונות בפרק הבא). המצודה הדפה בהצלחה את שלושת המצורים העות'מאניים העיקריים: המצור הגדול של 1537 , המצור של 1571 והמצור הגדול השני על קורפו בשנת 1716 . העיר קורפו קיבלה את שמה המערבי מפסגותיה התאומות של המצודה ("קוריפה" ביוונית). היסטוריה מוקדמת העדות המוקדמת ביותר לביצורים באתר מתוארכת לסביבות המאה ה-6 לספירה, לאחר חורבן העיר העתיקה קורקירה על ידי האוסטרוגותים. הפלישה הגותית אילצה את הקורקיראים לחפש מחסה בתוך ביצורים בחצי האי שבקצה העיר. לאחר הפסקה שבה לא ידוע על התפתחויות פוליטיות או צבאיות במצודה בין המאות ה-7 וה-10 לספירה, הדיווח הראשון על חידוש הביצורים מופיע בתחילת המאה ה-11, כאשר אנה קומננה מתייחסת אליה כ"עיר קורפו המבוצרת מאוד" בספרה אלכסיאדה. המצודה מתאפיינת בשתי פסגות אשר היו מבוצרות על ידי מגדלים חזקים במשך מאות שנים. הפסגה המערבית והגבוהה יותר, הקרובה יותר לעיר, בוצרה על ידי הביזנטים בסביבות המאה ה-12 לספירה ונקראה על ידי הוונציאנים קסטל אַ טֶרה או ("טירה ליד הארץ"), שקראו לה גם קסטל נואובו או "טירה חדשה". הפסגה המזרחית נקראה קסטל א מארה (קסטל ליד הים) או קסטל וֶקְיוֹ (טירה עתיקה) על ידי הוונציאנים ושימשה גם כמחסן אבק שריפה למשך זמן מה. לאחר הפלישה הגותית ועד המאה ה-13, העיר הימי-בניימית של קורפו התפתחה בתוך גבולות חצי האי, אשר כיום ממוקמת בה המצודה הישנה. בתחילת המאה ה-15 החלו הוונציאנים להחליף את הביצורים הביזנטיים הישנים. לאחר המצור הראשון על קורפו על ידי העות'מאנים בשנת 1537, הורה מושל ונציה על בניית אזורי הגנה חדשים שכללו באסטיונים (מִגְנָנִים) ומגדלים חדשים, הקיימים עד היום. מהנדסי הצבא הוונציאנים תכננו באסטיונים למצודה בין השנים 1545 ו-1555, הנחשבים ליצירות מופת של הנדסה צבאית. כחלק מתוכניות ההגנה שלהם לחצי האי של המצודה, וכדי לאבטח את היקפה, יצרו הוונציאנים את "הקונטרפוסה", חפיר שהפך את המצודה לאי מלאכותי (ראו לעיל בפרק "היסטוריה כללית" ובתמונות). החפיר קיים עד היום ועדיין מוכר למקומיים תחת שמו האיטלקי. מאז הקמתה של הקונטרפוסה, הגישה למצודה הייתה באמצעות גשר מתרומם, שבתקופה המודרנית הוחלף בגשר קבוע. המצורים העות'מאניים המצודה הדפה בהצלחה את שלושת המצורים העות'מאניים העיקריים: המצור הגדול של 1537, המצור של 1571 והמצור הגדול השני על קורפו בשנת 1716. המצור של שנת 1537 בשנת 1537, במהלך מלחמת ונציה-עות'מאנית השלישית , שלח הסולטאן סולימאן הראשון (הידוע בכינויו סולימאן המפואר) כוח של 25,000 איש בפיקודו של האדמירל ח'יר א-דין (היירדין ברברוסה) לתקוף את קורפו. העות'מאנים נחתו במפרץ גובינו, כיום גּובְיָה , והמשיכו לעבר העיר קורפו, תוך שהם מחריבים את הכפר פוטמוס בדרכם לעבר העיר. המצודה העתיקה, היחידה של העיר קורפו באותה תקופה, וטירת אָנְגֶלוֹקָסְטְרוֹ היו שני המקומות היחידים באי שלא היו בידי הפולשים באותה תקופה. בחלקים לא מוגנים של האי, אנשים נהרגו או נתפסו כעבדים על ידי צבא הסולטן. אפילו במצודה הישנה, נשים, ילדים וקשישים, שכונו על ידי הוונציאנים inutili (חסרי תועלת), גורשו והושארו מחוץ למצודה למות או להשתעבד. דחייתם של האנשים בשערים עוררה את זעמם של הקורפואיים שאיבדו את אמונתם ביעילות תוכניות ההגנה של ונציה. מצודת קורפו הגנה בהצלחה על ידי חיל המצב שלה, וכך גם מצודת אָנְגֶלוֹקָסְטְרוֹ . בזמן נסיגתו מקורפו, הצבא העות'מאני החריב את האזורים הלא מוגנים של העיר קורפו והאי. בסך הכל, כ-20,000 איש שלא הצליחו למצוא מחסה באף אחת מהטירות, נהרגו או נלקחו כעבדים. המצור של שנת 1571 באוגוסט 1571, עשו העות'מאנים ניסיון נוסף לכבוש את קורפו. לאחר שכבשו את פארגה ומורטוס ביוון עצמה, הם תקפו את איי פאקסי והנחיתו שם כוח. כוח עות'מאני, בדרכו לעיר, כבש והרס תחילה את הכפר פוטמוס. למרות שמצודת העיר קורפו עמדה איתנה, שאר קורפו נהרסה והאוכלוסייה האזרחית חסרת ההגנה מחוץ לטירות ספגה אבדות כבדות. בתים, כנסיות ומבני ציבור נשרפו בפרברי העיר. המצור של שנת 1716 בשנת 1716, במהלך מלחמת ונציה-עות'מאנית האחרונה , העות'מאנים תכננו לתקוף שוב את קורפו. לקראת ההתקפה, מינתה ונציה את הרוזן יוהאן פון דר שולנבורג לאחראי על הגנת המצודה. כהכנה למצור הטורקי, חיזק שולנבורג עוד יותר את הגנות המצודה הישנה. ב-6 ביולי 1716, הגיע הצי העות'מאני לקורפו כדי להטיל מצור על המצודה. העות'מאנים עם נחיתתם בקורפו התמקמו בעמדות אסטרטגיות והציבו ארטילריה על הגבעות הסמוכות אברמי וסרוקו והחלו להפציץ את המצודה. לאחר קרבות עזים עם העות'מאנים, שבמהלכם הצטיינו שולנבורג וחיל המצב המקומי של קורפו בקרב, העות'מאנים נטשו לבסוף את תוכניותיהם לכבוש את הטירה ועזבו את קורפו ב-19 באוגוסט 1716 לאחר מצור שנמשך שבעה שבועות. בעקבות המצור, הוונציאנים תחת פיקודו של הרוזן שולנבורג פיתחו תוכניות להרחבת ביצורי העיר, והתקבלה החלטה לבנות מצודות חדשות על גבי גבעות אברמי וסרוקו כדי למנוע כל הפצצה עתידית על המצודה הישנה. הם גם בנו מחסן נשק בגוביה כדי לתחזק ולתקן את הצי שלהם. האסון של שנת 1718 בשנת 1718 פגע ברק במחסן אבק השריפה בקסטל אַ מארה וגרם לפיצוץ שיצר תגובת שרשרת שבמהלכה התפוצצו גם שלושה מתקני תחמושת משניים, אשר בתורם הרסו את רוב המבנים בתוך הטירה, כולל ארמונו של הקפטן הכללי של המצודה, ומבנים רבים בעיר. מפקד המצודה הוונציאני, אחיו של הדוג'ה מוונציה אלוויזה ג'ובאני מוצ'ניגו, נהרג יחד עם אנשי צוותו. מאות אחרים נהרגו בפיצוץ, "אחת האסונות הגדולים ביותר" בהיסטוריה של קורפו. יוהאן פון דר שולנבורג בנה מחדש את המצודה הישנה ובנה שתי מצודות חדשות על גבעות אברמי וסרוקו עד 1721. אלה נהרסו בסופו של דבר כאשר קורפו אוחדה עם יוון כפי שנדרש על ידי אמנת לונדון (1864). מושלי המצודות מושלי המצודות הישנות והחדשות נבחרו על ידי הסנאט הוונציאני ומונו לתקופה של שנתיים. שני הקפטנים הושבעו בפני הסנאט, וחלק משבועתם הייתה לא לתקשר זה עם זה במהלך כהונתם בת שנתיים כמושלי המצודות. זאת מסיבות ביטחוניות, למקרה שאחד הקפטנים יוכל לשכנע את השני לבצע בגידה ברפובליקה. היסטוריה מודרנית תקרית קורפו בשנת 1923 הופגזו המצודה העתיקה והחדשה על ידי חיל האוויר האיטלקי במהלך תקרית קורפו שהייתה משבר צבאי בין יוון לאיטליה. הכיבוש הנאצי בסוף מלחמת העולם השנייה, המצודה שימשה את הנאצים לכליאת יהודי קורפו לפני גירושם מהאי. ב-8 ביוני 1944 נאמר ליהודי קורפו להתייצב למחרת בבוקר במצודה הישנה. כששמעו את האולטימטום, כמה יהודים נמלטו לאזור הכפרי של קורפו, אך רובם, מחשש למשפחותיהם, הלכו בבוקר ה-9 ביוני למצודה העתיקה, כפי שנאמר להם. שם, הנאצים אילצו אותם למסור את תכשיטיהם ומפתחות רכושם, ולאחר מכן הובלו לכלא שבתוך המצודה. כליאת היהודים בכלא הטירה, בתנאים קשים וללא שירותים בסיסיים, נמשכה ימים עד שלבסוף הובלו ללפקדה ולאחר מכן לפטראס, פיראוס והיידארי , ולאחר מכן הובלו 1,800 יהודי קורפו למחנה ההשמדה בירקנאו באמצעות רכבת מתוך אלה שנאלצו לעזוב את קורפו, 120 חזרו בסופו של דבר. בימינו המצודה מאכלסת את הספרייה הציבורית של קורפו, הממוקמת בצריפים הבריטיים הישנים. שטחי המצודה משמשים גם לסוגים שונים של תערוכות אמנות ותרבות. מעבדת המחקר למוזיקה היוונית של האוניברסיטה היונית ממוקמת גם היא במצודה העתיקה. המצודה הייתה מיקום הצילום של סצנה מתוך הסרט "לעיניך בלבד" של ג'יימס בונד, שבה המרצדס של יריבו המרושע של בונד, אמיל לוק, נדחקת מצוק על ידי בונד. גלריה קישורים חיצוניים ביאורים הערות שולייםֹ