זקרוס

זקרוס (ביוונית: Ζάκρος, גם זקרו, או קאטו זקרו) הוא אתר ארכאולוגי מינואי, הממוקם בחוף המזרחי של כרתים שביוון. הוא נחשב לאחד מששת הארמונות המינואיים, והנמל המוגן והמיקום האסטרטגי שלה הפכו אותו למרכז מסחרי חשוב לסחר מזרחה. העיר נשלטה על ידי ארמון זקרוס, שנבנה במקור בסביבות 1900 לפנה"ס, נבנה מחדש בסביבות 1600 לפנה"ס ונהרס בסביבות 1450 לפנה"ס יחד עם שאר המרכזים הגדולים של התרבות המינואית. שרידים נרחבים של הארמון נותרו עד היום, והם יעד תיירותי פופולרי. "זקרוס" מחולקת לעיתים לאפנו זקרוס (Επάνω Ζάκρος, "זקרוס עילית"), החלק הגבוה יותר במדרון, וקאטו זקרוס (Κάτω Ζάκρος, "זקרוס תחתית"), החלק הקרוב לים. וילה מינואית התגלתה על הדרך מאפנו זקרוס, ליד הערוץ. היא מתוארכת לתקופה המינואית LM IA (1700–1625 לפנה"ס), עוד לפני בניית הארמון. בווילה נמצא "פיטס", כד גדול, ועליו כתובת בכתב ליניארי א' מסביב לשפתו, המתעדת כמות גדולה (32 יחידות) של יין. ערוץ, המכונה "גיא המתים", עובר דרך החלקים העליונים והתחתונים של האתר העתיק. הוא קיבל את שמו בשל קברים רבים שנמצאו במערות לאורך קירותיו. ב-2025 הוכרז הארמון אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, חלק מאתר המורשת העולמי הסדרתי המרכזים הארמוניים המינואיים. היסטוריה תקופות היישוב והבנייה היישוב בזקרוס החל בתקופת המינואית הקדומה (EM III) עד המינואית התיכונה (MM IA) (2000 לפנה"ס לערך). בניית המבנים המונומנטליים באתר התנהלה בשני שלבים: הארמון הישן נבנה בסוף התקופה המינואית התיכונה ונהרס באירוע סייסמי גדול בסביבות שנת 1700 לפנה"ס. הארמון החדש נבנה לאחר מכן, אך גם הוא נהרס באירוע סייסמי נוסף בסביבות שנת 1450 לפנה"ס (בין התקופות המינואית המאוחרת IA ל-IB). לאחר מכן הייתה תקופת התיישבות מוגבלת, שפסקה לחלוטין בסביבות שנת 1200 לפנה"ס (התקופה המינואית המאוחרת III). תשתית עירונית דרך מרוצפת בלוחות, ברוחב 3 מטרים הכוללת תעלות ניקוז, שנבנתה בתקופה הארמונית הישנה, חיברה את קאטו זקרוס עם הנמל. דרך זו הובילה אל השער הצפון-מזרחי של הארמון. במהלך התקופה המינואית, מפלס הים ירד ארבע פעמים (4.00- ± 0.30 מטר, 2.85- ± 0.30 מטר, 1.25- ± 0.05 מטר ו-0.50- ± 0.05 מטר), או שהקרקע התרוממה, מה שהיה בעל חשיבות רבה לעיר נמל. מצפון לארמון השתרעה עיירה גדולה מהתקופות הארמונית הישנה וההתחדשות הארמונית. העיירה, כמו הארמון, נבנתה עם מערכת של רחובות ישרים ומרוצפים. בהתבסס על רוחב הדרכים והיעדר סימני שחיקה של גלגלים, משערים שהתחבורה התבססה על בהמות משא. השם במקור קיימת השערה ששמה העתיק של זקרוס היה דיקטה (Δίκτα). ארכאולוגיה תחילת תיעוד וחפירות האתר תועד לראשונה על ידי תת-האדמירל והגאולוג האנגלי תומס אייבל ברימג' ספראט בשנת 1851. בשנים 1894 ו-1896, האתר נבחן על ידי ארתור אוונס, הארכאולוג שחפר בקנוסוס. החפירות בזקרוס בוצעו על ידי דייוויד הוגארת מבית הספר הבריטי באתונה , בחסות "הקרן לחקר כרתים" בשנת 1901. עבודתו התמקדה בעיקר באזור המרכזי של אגיוס אנטוניוס (Άγιος Αντώνιος). ממצאים ארכאולוגיים הממצאים כללו כלי ברונזה, כלי חרס, משקולות נול, רהיטים וגת ליין (סך הכול נמצאו 7 גתות כאלו באזור העיירה). במרתף אבן באחד מ-12 הבתים שנחפרו על הגבעה מצפון-מזרח, נמצא מטמון קטן של כלי ברונזה, כולל שני ראשי גרזן ושלושה ראשי רומח. חלק מכלי החרס שנמצאו מתקופות מאוחרות היו מסוג יוון המיקנית. נבדקו גם כמה אתרים קטנים בעמק זקרוס העילי, ליד אפנו זקרוס (ק'סרוקמבולינה, אמבליס, אנתרופוליטס, טו קוקו טו קפאלי וס' טאס טברנס). הוגארת' חפר שני בורות, שהעיקרי מהם היה בקוטר 4.8 מטר ובעומק 5.4 מטר. הממצאים, בעיקר כלי חרס, שנמצאו בבור, מתוארכים לתקופת LM IA. במקום נמצאו רונדל (דיסקית שטוחה ועגולה עשויה חרס) בודד, שממדיו 3.00 סנטימטרים אורך, 2.80 סנטימטרים רוחב ו-1.20 סנטימטרים גובה, עם חריטה של כתב ליניארי א', באותו מטמון יחד עם לוח בכתב ליניארי א' ומספר חותמות חרס. שלוש מהחותמות נשאו חריטה של הירוגליפים כרתיים . המטמון נמצא בשכבת הרס המתוארכת לתקופה שבין LM IA ל-LM IB. כמו כן, נמצאו שרידי אדם במערות בגיא. ב-1961 חידש הארכאולוג היווני ניקולאוס פלאטון את החפירות וגילה את ארמון זקרוס (הארמון החדש). הארמון (או המרכז המנהלי), ששטחו כ-8,000 מטרים רבועים ובו כ-150 חדרים, כלל שתי חצרות מרוצפות גדולות: אחת מרכזית ואחת מערבית. פלאטון המשיך בעבודתו עד מותו ב-1992, ולאחר מכן היא נמשכה על ידי לפטריס פלטו. חלק ניכר מהחפירות התמקד במדרון שמצפון-מזרח לארמון, וכלל את ה"בניין החזק", "בניין המגדל הקטן" ו"בניין מחסני החרס". במהלך חפירה של פרויקט השקיה ממערב לאתר, נחשפו מתחמי קבורה מהתקופה המינואית התיכונה ב"פזולס קפלה". במקום נחפרו שני מתחמים: אחד מהם היה קבר בודד והשני היה קבר רב-חדרי. שלדים שלמים נחשפו ונבדקו מאוחר יותר. אתר זה הניב כמה לוחות חרס עם כתובות של כתב ליניארי א'. כמו כן, נמצאו מטילי נחושת בצורת "עור שור" שתוארכו לתקופת LM IA. בנוסף, נמצאה כד עם פיית גשר מצרי, שעבר שינוי מקומי. ממצאים נוספים חותמות – בזקרוס נמצאו כמה חותמות, רובן עשויות מסטיאטיט, וכן חותמות חרס. קערות מצריות – במחסן הפולחן של הארמון נמצאו שתי קערות מצריות מתקופת השושלות הקדומות. משערים שהן הגיעו כחלק ממסחר נרחב בחפצי קברים מצריים שנשדדו בתקופה זו. לוחות כתב – זקרוס הוא המקור השני בגודלו (אחרי איה טריאדה ) של כתובות כתב ליניארי א'. בסך הכל נמצאו במקום 591 מסמכים, מהם 31 לוחות ו-560 מסמכים חתומים. רוב הממצאים שנחפרו מוצגים כיום במוזיאון הארכאולוגי של הרקליון . חלק מהפריטים, שניתנו להוגארת' על ידי ממשלת כרתים, נמצאים במוזיאון אשמוליאן באוקספורד. לקריאה נוספת קישורים חיצוניים זקרוס, באתר אנציקלופדיית ההיסטוריה העולמית (באנגלית) ביאורים הערות שוליים