מחוז א-שרקייה

א-שרקייה (בערבית: المنطقة الشرقية; תעתיק מדויק: אלמנטקה אלשרקיה, מילולית: האזור המזרחי) הוא מחוז במזרח ערב הסעודית. המחוז גובל באיחוד האמירויות הערביות, כווית, קטר, עומאן ובחריין (האחרונה באמצעות גשר המלך פהד). בירת המחוז היא העיר דמאם, אשר מתגוררים בה מעל רבע מתושבי המחוז. עיר משמעותית נוספת במחוז היא ח'ובאר. המחוז משתרע על פני 523,356 קמ"ר, מה שהופך אותו למחוז הגדול ביותר בממלכה מבחינת שטח. מבחינה כלכלית, מחוז א-שרקייה נחשב למרכז ארצי ובינלאומי לייצור נפט, ובו נמצא גם שדה גוואר - שדה הנפט הגדול בעולם כולו. כשליש מהנפט המיוצר בסעודיה מגיע משטח המחוז. בשטח המחוז ממוקמת עראמקו הסעודית, חברת הנפט הסעודית וחברת הנפט הגדולה בעולם. היסטוריה א-שרקייה לא היה מיושב ברובו עד לתקופת הברזל. המתיישבים הראשונים הגיעו בשנת 300 לפנה"ס ממוקדון והממלכה האחמנית. במהלך ימי הביניים המוקדמים היה האזור תחת שלטון ממלכת פרס והאימפריה הסאסאנית. לאחר מכן אזור א-שרקייה נכבש על ידי מוחמד ויורשיו. בשנת 899 האזור נכבש מידי בית עבאס על ידי הקרמטים. הקרמטים הפסידו את השליטה באזור לטובת בית עבאס בשנת 976. בשנים 1551–1671 האזור נשלט על ידי האימפריה העות'מאנית. כוחות שבטיים מקומיים השתלטו על האזור בשנים שלאחר מכן. אמירות א-דרעיה הסעודית השתלטה על האזור במהלך המאה ה־18, ולמרות הבסתה בהמלחמה הווהאבית-עות'מאנית ב־1818 שבו בני סעוד לשלוט באזור בשנות העשרים של המאה ה־19. ב־1871 הוצב חיל מצב עות'מאני באזור, עד לכיבוש אל-אחסא בידי אמירות ריאד הסעודית ב־1913. חלקים ממנו השתייכו לשייח'ות כווית עד אמנת עוקייר ב־1922. דמוגרפיה לפי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2022, התגוררו במחוז כ-5.1 מיליון בני אדם (15% מכלל האנשים שמתגורים בממלכה), ובכך הוא המחוז השלישי בגודלו מבחינת אוכלוסייה בממלכה, לאחר המחוזות ריאד ומכה. כ-11% מהגברים ו-19% מהנשים מעל גיל 10 הם אנלפבתים. חלוקה מנהלית מחוז א-שרקייה מחולק ל-12 נפות: קישורים חיצוניים הערות שוליים