שדה הגז דרום פארס

שדה הגז דרום פארס (באנגלית: South Pars/North Dome Gas-Condensate field; בפרסית: میدان گازی پارس جنوبی; בערבית: حقل غاز الشمال) הוא שדה גז טבעי וקונדנסט הממוקם במפרץ הפרסי. זהו שדה הגז טבעי הגדול בעולם, והבעלות עליו מתחלקת בין איראן וקטר. לפי סוכנות האנרגיה הבין-לאומית, השדה מכיל 51 טריליון מ"ק של גז טבעי במקום וכ-50 מיליארד חביות (7.9 מיליארד מטר מעוקב) של קונדנסט גז טבעי. ברשימת שדות גז טבעי הוא כמעט משתווה בסך המשאבים הניתנים להפקה לכל שאר השדות יחד. לשדה זה השפעה גאו-אסטרטגית משמעותית. השדה משתרע על שטח של 9,700 קמ"ר, כאשר 3,700 קמ"ר (דרום פארס) נמצאים במים הטריטוריאליים של איראן ו-6,000 קמ"ר (צפון דום) במים הטריטוריאליים של קטר. במהלך מבצע עם כלביא, הותקפו מתקני עיבוד גז טבעי בשדה הגז על ידי חיל האוויר הישראלי, מה שיצר פיצוצי משנה ושרפות.. במהלך מבצע שאגת הארי תקפה ישראל, לאחר רשות מארצות הברית, את צינורות הולכה של שלבים 4 ו-5 גאולוגיה של השדה השדה נמצא בעומק של 3,000 מטרים מתחת לקרקעית הים, בעומק מים של 65 מטרים, ומורכב משתי תצורות נושאות גז: קנגאן (טריאס) ודלאן עליון (פרם). כל תצורה מחולקת לשתי שכבות מאגר נפרדות, מופרדות על ידי מחסומים אטומים. השדה כולל ארבע שכבות מאגר: K1, K2, K3 ו-K4. היחידות K1 ו-K3 מורכבות בעיקר מדולומיטים ואנהידריטים, בעוד K2 ו-K4, המהוות מאגרי גז עיקריים, כוללות אבן גיר ודולומיט. שכבת אנהידריט מסיבית (חבר הנאר) מפרידה בין K4 ליחידת K5 שמתחתיה, בעלת איכויות מאגר נמוכות. עובי אזור התשלום הגולמי בשדה דרום פארס הוא 450 במטרים, משתרע בעומקים של 2,750 מטרים עד 3,200 מטרים. שכבות המאגר נוטות בעדינות לצפון-מזרח. עובי ממוצע של יחידות המאגר יורד מדרום פארס (450 מטרים) לשדה צפון דום (385 מטרים). כמו במבני מאגר אחרים באזור, המאגר בקשת קטר חתוך על ידי מערכת שברים בכיוון צפון-צפון-מערב לדרום-דרום-מזרח. תהליכי דיאגנזה משפיעים משמעותית על איכות המאגר. השדה הוא חלק ממבנה קשת קטר, הנתחם על ידי חגורת הקימוט וההעתקה של זגרוס מצפון ומצפון-מזרח. הצטברות הגז מוגבלת בעיקר ליחידות סטרטיגרפיות מהפרם–טריאס, הידועות כתצורות קנגאן-דלאן, המהוות מאגרי גז טבעי נרחבים בשדה ובאזור המפרץ הפרסי. תצורות אלו, המוכרות גם כתצורת ח'וף, מורכבות מסדרות קרבונטיות-אוופוריטיות. תצורות הפרם–טריאס המוקדם מחולקות לתצורות פאראגאן (פרם מוקדם), דלאן (פרם מאוחר) וקנגאן (טריאס מוקדם). מאגרים לפי הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה (IEA) ב-2008, זהו שדה הגז הגדול בעולם. הנפחים במקום מוערכים בכ-51 טריליון מ"ק של גז טבעי וכ-50 מיליארד חביות (7.9 מיליארד מ"ק) של קונדנסט גז טבעי. בהמרה לשווה ערך חבית נפט, הנפחים במקום שווים לכ-360 מיליארד חביות (57 מיליארד מ"ק) של נפט (310 מיליארד של גז ו-50 מיליארד של קונדנסט), מה שהופך את השדה לצבירת הפחמימנים הקונבנציונלית הגדולה בעולם. מאגר הגז הניתן להפקה שווה לכ-215 מיליארד חביות (34.2 מיליארד מ"ק) של נפט, והשדה מכיל כ-16 מיליארד חביות (2.5 מיליארד מטר מעוקב) של קונדנסט ניתן להפקה, המהווה 230 מיליארד חביות (37 מיליארד מ"ק) של פחמימנים ניתנים להפקה. מקדם ההחלמה של הגז בשדה הוא כ-70%, המתאים לכ-36 טריליון מ"ק של מאגרי גז ניתנים להפקה, המהווים כ-19% ממאגרי הגז הניתנים להפקה בעולם. הערכות למקטע האיראני הן 14 טריליון מ"ק של גז טבעי במקום ו-10 טריליון מ"ק של גז ניתן להפקה, המהווה 36% ממאגרי גז טבעי באיראן ו-5.6% ממאגרי הגז המוכחים בעולם נכון ל-2007. הערכות למקטע הקטרי הן 25 טריליון מ"ק של גז ניתן להפקה, המהווה כ-99% ממאגרי הגז המוכחים של קטר ו-14% ממאגרי הגז המוכחים בעולם. טבלת מאגרי הגז של דרום פארס/צפון דום הערה: 1 קמ3 = 1,000,000,000 מ3 = 1 מיליארד מ3 = 1 טריליון ליטר. מאחר שהשדה משותף והמאגר הומוגני מאוד, מאגרי ההפקה הסופיים של כל מדינה עשויים להשתנות מהערכה טכנית זו, המשקללת רק נתונים סטטיים ואינה כוללת את קצב נדידת הגז. לכן, עדיף לומר שמאגרי ההפקה הסופיים של כל מדינה יהיו תלויים בהפקת הגז המצטברת שלה. המקטע האיראני מכיל כ-18 מיליארד חביות (2.9 מיליארד מ"ק) של קונדנסט במקום, מתוכם 9 מיליארד חביות (1.4 מיליארד מ"ק) ניתנים להפקה, ואילו המקטע הקטרי מכיל כ-30 מיליארד חביות (4.8 מיליארד מ"ק) של קונדנסט במקום, ומתוכם לפחות 10 מיליארד חביות (1.6 מיליארד מ"ק) ניתנים להפקה. השדה עשיר בנוזלים ומניב 40 חביות ליום (6.4 מ"ק ליום) של קונדנסט לכל 28 אלף מ"ק של גז. רמת התפוקה של הבארות גבוהה מאוד, בממוצע 2.8 מיליון מ"ק ליום לבאר, בעוד התפוקה הממוצעת של בארות גז טבעי באיראן היא 1.5 מיליון מ"ק ליום לבאר. אי-ודאות במאגרים ב-2005, קטר אנרג'י הביעה דאגה שהמאגרים של צפון דום מפותחים במהירות גבוהה מדי, מה שעלול להפחית את לחץ המאגר ולפגוע ביכולת ההפקה לטווח ארוך. בתחילת 2005, ממשלת קטר הטילה מורטוריום על פרויקטים חדשים בשדה צפון דום עד להשלמת מחקר על מאגרי השדה. מחקר זה לא צפוי להסתיים לפני 2009, ולכן פרויקטים חדשים לא צפויים להתחיל לפני 2010. עם זאת, המורטוריום לא השפיע על פרויקטים שאושרו או היו בעיצומם. ב-2006 דווח כי קונוקופיליפס קדחה בארות יבשות בשדה צפון דום, מה שהוביל לסקפטיות לגבי היקף המאגרים המוכחים של קטר. תמיכה נוספת לספקות נבעה מסבב חקירה ב-2008 בקטר, שמטרתו חיפוש גז בתצורת פרה-ח'וף, כאשר אחד הבלוקים ממוקם בדיוק מתחת לשדה צפון דום. ב-29 באוקטובר 2007, מנכ"ל קטרגאס, פייסל אל-סוויידי, הצהיר כי המורטוריום על פרויקטים חדשים בשדה צפון דום, שהוטל ב-2005, עשוי להתארך עד 2011 או 2012. המורטוריום הוסר באפריל 2017 עם הכרזה על פרויקט גז חדש בחלק הדרומי של השדה. פיתוח דרום פארס שדה דרום פארס התגלה ב-1990 על ידי חברת הנפט הלאומית האיראנית (NIOC). חברת פארס נפט וגז, חברה בת של NIOC, אחראית על כל הפרויקטים הקשורים לדרום פארס. פיתוח השדה התעכב עקב בעיות טכניות (למשל, רמות גבוהות של מרקפטנים ותרכובות גופרית בעלות ריח חריף), בעיות חוזיות ופוליטיקה.[דרוש מקור] הפקת הגז החלה עם הפעלת שלב 2 בדצמבר 2002, עם תפוקה של 28 מיליון מ"ק של גז רטוב. הגז נשלח לחוף דרך צינור, ומעובד באסלוייה. תפוקת הקונדנסט מדרום פארס היא כיום 200,000 חביות ליום (32,000 מ"ק ליום), וצפויה לעלות עד מעל 500,000 חביות ליום (79,000 מ"ק ליום) עד 2010. נכון לדצמבר 2010, קיבולת ההפקה של שדה דרום פארס עמדה על 75 מיליון מ"ק של גז טבעי ליום. תפוקת הגז עלתה בכ-30% בין מרץ 2009 למרץ 2010. מאגרי השדה הוערכו ב-14 טריליון מ"ק של גז טבעי וכ-18 מיליארד חביות (2.9 מיליארד מ"ק) של קונדנסט. התפוקה צפויה לעלות ל-175 מיליון מ"ק ליום ב-2012.[דרוש מקור] NIOC תכננה לפתח את השדה ב-24 עד 30 שלבים, עם קיבולת הפקה של 751 מיליון מ"ק עד 750 מיליון מ"ק של גז טבעי ליום. כל שלב סטנדרטי תוכנן להפיק 28 מיליון מ"ק של גז טבעי, 40,000 חביות (6,400 מ"ק) של קונדנסט, 1500 טון של גז נפט נוזלי (LPG) ו-200 טון של גופרית ליום, אם כי בחלק מהשלבים תוכניות ההפקה שונות. עלות ממוצעת של כל שלב מוערכת בכ-1.5 מיליארד דולר, ורוב השלבים מובלים על ידי חברות נפט זרות בשיתוף עם חברות מקומיות. פיתוח שלב על ידי חברת סטטויל הנורווגית הפך ידוע לשמצה לאחר דיווחים נרחבים על התנהלות לא תקינה ושוחד לחברת ייעוץ איראנית, הורטון אינווסטמנטס, בבעלות מהדי האשמי רפסנג'אני, בנו של נשיא איראן לשעבר האשמי רפסנג'אני. סטטויל התחייבה להשקיע 300 מיליון דולר לבניית שלוש פלטפורמות הפקה וצינור. ממשלת אחמדינז'אד, שהגיעה לשלטון ב-2005, העדיפה חברות מקומיות על פני חברות זרות במגזר האנרגיה. עד תחילת 2008, השלבים 1, 2, 3, 4 ו-5 הופעלו, ועד סוף 2008, השלבים 6, 7, 8, 9 ו-10 תוכננו להיכנס לפעולה. השלבים 12, 15, 16, 17, 18, 19, 27 ו-28 היו בשלבי פיתוח שונים. מימון הפרויקט נכון לדצמבר 2010, הושקעו כ-30 מיליארד דולר בתוכנית פיתוח שדות דרום פארס. הוערך כי הסכום יגיע ל-40 מיליארד דולר עד 2015. משרד הנפט של איראן הצהיר ב-2011 כי יושקעו כ-90 מיליארד דולר בין 2011 ל-2015 (60 מיליארד למגזר העליון והשאר למגזר התחתון). ב-2024, איראן תכננה תוכנית של 70 מיליארד דולר לשמירה על לחץ הגז והמשך ייצור דלק חיוני. מחקרים כלכליים הראו כי הפעלת כל שלב של דרום פארס מוסיפה אחוז אחד לתוצר המקומי הגולמי של המדינה, בעוד שלב 12 צפוי להוסיף מעל שלושה אחוזים לתמ"ג. שלבי דרום פארס נכון ל-2012, כ-400 חברות איראניות השתתפו בפיתוח שדה דרום פארס באמצעות אספקת ציוד לפרויקטים קשורים. שלב 1: פותח על ידי פטרופארס להפקת 28 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 40,000 חביות ליום (6,400 מ"ק ליום) של קונדנסט, 1500 טון של LPG ו-200 טון של גופרית ליום. שלבים 2 ו-3: פותחו על ידי קונסורציום של טוטאל, פטרונאס וגזפרום להפקת 2 מיליארד cubic feet (57 מיליון מטר מעוקב) ליום של גז טבעי, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. הופעלו במרץ 2003. שלבים 4 ו-5: פותחו על ידי אני ופטרופארס להפקת 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי עשיר, 2.1 מיליון מ"ק ליום של אתאן, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. שלבים 6, 7 ו-8: מפותחים על ידי פטרופארס וסטטויל להפקת גז רזה להזרקה לשדה הנפט אג'אג'ארי, וגז כבד וקונדנסט לייצוא. כולל בניית שלוש פלטפורמות ימיות ומתקני חוף. סטטויל מפתחת את הפלטפורמות הימיות ופטרופארס את מתקני החוף. שלבים אלו יפיקו 85 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2 מיליון מ"ק של אתאן, 120,000 חביות ליום (19,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 4500 טון של LPG ו-600 טון של גופרית ליום. שלבים 9 ו-10: מפותחים על ידי קונסורציום של GS מקוריאה, OIEC וחברת ההנדסה והבנייה הימית האיראנית (IOEC) בספטמבר 2002. שלבים אלו מייצרים 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 80,000 חביות (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. הופעלו על ידי הנשיא אחמדינז'אד במרץ 2009. שלב 11: יפיק LNG (גז טבעי נוזלי) דרך פרויקט פארס LNG. הפרויקט הוענק לחברת הנפט הלאומית הסינית ב-2010 לאחר שטוטאל הוצאה מהפרויקט על ידי איראן.[דרוש מקור] בדצמבר 2016, נחתם מזכר הבנות לפיתוח שלב זה עם קונסורציום של טוטאל מצרפת, CNPC מסין ופטרופארס מאיראן.[דרוש מקור] לאחר ספטמבר 2021, תוכניות הפיתוח המשיכו על ידי העברת העבודה לחברות איראניות, כולל חברת הנפט הלאומית, פטרופארס, פארס נפט וגז ומתקנים ימיים. ביוני 2023, פלטפורמה במשקל 3,200 טון, הכבדה ביותר בשדה דרום פארס, הועברה והותקנה במבצע חסר תקדים על ידי מומחים איראניים, והפקת הגז משלב זה החלה. שלב 12: מפותח על ידי פטרופארס כפרויקט LNG. שלב זה יפיק 71 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי עשיר, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. חברת הנפט הממלכתית של ונצואלה, פטרולאוס דה ונצואלה, תממן 10% מפרויקט זה בשווי 7.8 מיליארד דולר. קבוצת סונאנגול מאנגולה קיבלה 20% ממניות שלב 12. שלבים 13 ו-14: מיועדים לייצור פארס LNG. הפיתוח הוענק לחברת ח'טאם-אול-אוסיאה האיראנית תמורת 5 מיליארד דולר. הקונסורציום כולל חברות איראניות גדולות כגון ח'טאם אל-אנביא, OIEC, סאדרה, ISOICO, IDRO ו-NIDC. החוזה לפיתוח שלב 13 נחתם עם קונסורציום של מאפנה, סאדרה ופטרו פידאר, ושלב 14 עם קונסורציום של IDRO, NIDC, מכונת סאזי עראק ו-IOEC. שלבים 15 ו-16: הוענקו לח'טאם אל-אנביא. שלבים אלו יפיקו 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. ביולי 2010, הפרויקט הועבר למתחם התעשיות הימיות ובניית האוניות של איראן. באותו זמן, הפרויקט בשווי 2 מיליארד דולר היה כבר ב-50% השלמה. שלבים 15 ו-16 הושלמו עד מרץ 2012. שלבים 17 ו-18: הוקצו לקונסורציום של OIEC, IOEC ו-IDRO. שלבים אלו מייצרים 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. הופעלו על ידי הנשיא חסן רוחאני באפריל 2017. שלב 19: הוענק לפטרופארס. שלב זה יפיק 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. שלב זה מוגדר כחלק משלב 1, ולכן ניתן לראות בו הרחבה של שלב 1. שלבים 20 ו-21: הוענקו ל-OIEC Group. שלבים אלו מייצרים 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 80,000 חביות ליום (13,000 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. הופעלו על ידי הנשיא חסן רוחאני באפריל 2017. שלבים 22, 23 ו-24: הוענקו לח'טאם אל-אנביא, פטרו סינה אריאן וסאדרה, וממוקמים בגבול הצפון-מזרחי של השדה. שלבים אלו נועדו להפיק 42.5 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 57,000 חביות ליום (9,100 מ"ק ליום) של קונדנסט, ו-300 טון של גופרית ליום, וכן 800,000 טון של LNG ו-750,000 טון של אתאן בשנה. שלבים 25 ו-26: במכרז. שלבים 27 ו-28: הוקצו לפטרופארס במסגרת תוכנית EPC. שלבים אלו יפיקו 57 מיליון מ"ק ליום של גז טבעי, 2.1 מיליון מ"ק של אתאן, 75,000 חביות ליום (11,900 מ"ק ליום) של קונדנסט, 3000 טון של LPG ו-400 טון של גופרית ליום. תוכנית הפקת גז וקונדנסט של דרום פארס מקורות הטבלה: NIOC, חברת פארס נפט וגז, Shana ומדיה. עיכובים וביקורות על הפיתוח בזמן שמספר שלבים של שדה דרום פארס עדיין ממתינים לפיתוח ושלבי הפיתוח הנוכחיים מתמודדים עם עיכובים, רשויות NIOC מנהלות משא ומתן לפיתוח שדות גז ימיים אחרים של איראן, כמו צפון פארס, כיש, גולשאן, שדה פרדוס ולוואן. אנליסטים רבים באיראן סבורים כי על רשויות NIOC להתמקד בפיתוח מלא של שדה דרום פארס לפני התחלת פרויקטים חדשים לשדות גז ימיים אחרים. העדיפות לפיתוח מלא של דרום פארס נובעת לא רק ממעמדו כשדה משותף עם קטר, אלא גם מיכולתו להוסיף תפוקת נוזלים משמעותית לקיבולת היצוא הנוזלי של איראן. ב-27 בפברואר 2009, חבר פרלמנט איראני מתח ביקורת על חוסר תשומת הלב לחשיבות האצת פיתוח שדה דרום פארס ועל העיכובים בפיתוח. היקף והשפעות העיכובים עד סוף 2008, התפוקה המצטברת של קטר מהשדה הייתה גבוהה פי שניים מזו של איראן. קטר הפיקה 570 מיליארד מ"ק של גז טבעי בין 1997 ל-2008, בעוד איראן הפיקה כ-280 מיליארד מ"ק בין 2003 ל-2008. היחס של 2:1 בין התפוקה המצטברת של קטר לאיראן צפוי להימשך לפחות בטווח הקצר: עד סוף 2011, התפוקה המצטברת של קטר תגיע ל-1.2 טריליון מ"ק, בעוד של איראן תעמוד על 59- מיליארד מ"ק באותה שנה. היחס נשמר בעיקר משום שתפוקת קטר השנתית גבוהה כמעט פי שניים מזו של איראן. ב-2011, קטר תגיע לקיבולת הפקה שנתית של 230 מיליארד מ"ק של גז טבעי, בעוד קיבולת ההפקה של איראן תגיע ל-110 מיליארד מ"ק באותה שנה. אם איראן תצליח ליישם את כל פרויקטי הפיתוח המתוכננים של דרום פארס בזמן, היא תגיע לקיבולת הפקה של 230 מיליארד מ"ק של גז טבעי לא לפני 2015. ההשפעה החשובה ביותר של העיכובים והתפוקה הנמוכה בצד האיראני היא נדידת גז לחלק הקטרי ואובדן תפוקת קונדנסט עקב ירידה בלחץ השדה. פיתוח צפון דום שדה צפון דום, הידוע גם כ"שדה הצפון", התגלה ב-1971 עם השלמת באר צפון ווסט דום-1 של שלל. עם ירידת תפוקת הנפט והגז הנלווה ודלדול מאגרי ח'וף, פיתוח שדה צפון דום הפך הכרחי. ב-1984 הוחלט לפתח את השדה בשלבים. שלב 1 כלל התקנת מתקני הפקה, עיבוד ותחבורה עבור 23 מיליון מ"ק של גז טבעי ליום לשימוש שירותים מקומיים וייצור 5,000 טון ליום של פרופאן, בוטאן, בנזין ונפטה. ב-1989 נוספו מפעל להמתקת גז ויחידת עיבוד גופרית. שלב 1 הופעל בתחילת 1991. הגז משלב 1 שימש בעיקר לצרכים מקומיים ולהזרקה לשדה דוחאן. שלב 2 תוכנן למכירת גז לשכנות דרך רשת גז של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. שלב 3 כלל יצוא לאירופה ואסיה. אך עוד לפני מלחמת המפרץ, שלב זה נתקל בקשיים. כדי להצדיק את ההשקעה, קטר אנרג'י נזקקה לשני חוזי אספקה גדולים לטווח ארוך, אך חוזים כאלה לא התממשו. הדגש עבר לפרויקטים מקומיים, כולל הצעות למפעל אלומיניום, מפעל לייצור סגסוגות ברזל, מתקני ייצור מתנול, והרחבת פעילויות פטרוכימיות ודשנים. קטר הרחיבה במהירות את תפוקתה וייצואיה משדה צפון דום. להלן מספר אבני דרך: 1989: קטר מתחילה הפקה משלב 1 (אלפא) בקצב של 23 מיליון מ"ק של גז טבעי ליום. 1997: קטר מתחילה לייצא עם משלוח של 160 מיליון מ"ק (0.16 מיליון טון) של LNG לספרד. 2005: קטר מייצאת סך של 27.9 מיליארד מ"ק (27.9 מיליון טון) של LNG, מתוכם 8.9 מיליארד מ"ק ליפן, 8.3 מיליארד מ"ק לדרום קוריאה, 600 מיליון מ"ק להודו, 4.6 מיליארד מ"ק לספרד, ו-85 מיליון מ"ק לארצות הברית. 2006: קטר עוקפת את אינדונזיה כיצואנית ה-LNG הגדולה בעולם. 2007: במרץ, קטרגאס מחזקת את מעמדה המוביל עם השלמת קו ייצור LNG חמישי, המעניק לקטר קיבולת גז טבעי נוזלי שנתית של 42 מיליארד מ"ק, הגבוהה בעולם. שלבי הפיתוח הבאים סיפקו חומר גלם למפעלי LNG בעיר התעשייה ראס לפאן. בהתבסס על פרויקטים מתוכננים של קטר, ייצור LNG משדה צפון דום עשוי להגיע ל-650 מיליון מ"ק עד 760 מיליון מ"ק ליום עד 2012. כל עלייה נוספת תלויה בתוצאות המחקר המתמשך של קטר אנרג'י, שצפוי להתפרסם ב-2012. תעשיית הגז הטבעי הנוזלי של קטר חברת ה-LNG של קטר, קטר אנרג'י LNG, ממוקמת בנמל התעשייה ראס לפאן על חוף המפרץ הפרסי. מאז 1997, קטר מייצאת LNG משדה צפון דום. ב-2006, היא עקפה את אינדונזיה כיצואנית LNG הגדולה בעולם. בהתבסס על משאבי הגז העצומים של השדה, קטר מפתחת את מתקני יצוא ה-LNG הגדולים בעולם כדי להגיע לקיבולת של 77 מיליון טון מטרי בשנה עד 2012. תעשיית ה-GTL של קטר Oryx GTL מפעל Oryx GTL הופעל בתחילת 2007 כמפעל ה-GTL הראשון בקטר. קיבולת השם של המפעל היא 34,000 חביות ליום (5,400 מ"ק ליום), אך הוא התמודד עם אתגרים טכניים ולא הגיע לקיבולת מלאה בשנה הראשונה. שינויים שהומלצו על ידי סאסול סייעו להתגבר על המחסור, וקיבולת הייצור הושגה/נשמרה מ-2009 ואילך. המפעל משתמש ב-9.3 מיליון מ"ק של גז טבעי מפרויקט אל ח'ליג'. הפרויקט משתמש בתהליך Slurry Phase Distillate (SPD) של סאסול. Pearl GTL הפרויקט בבנייה ויהיה מפעל ה-GTL הגדול בעולם עם קיבולת של 140,000 חביות ליום (22,000 מ"ק ליום) של תזקיקים בינוניים וכמויות משמעותיות של LPG וקונדנסט. הקו הראשון מבין שני קווי GTL של 70,000 חביות ליום (11,000 מ"ק ליום) תוכנן להתחיל בייצור ב-2011. כ-45 מיליון מ"ק של גז טבעי יסופקו מהשדה לפרויקט. של מחזיקה ב-100% מההון בפרויקט המשולב של המגזר העליון והמפעל. תוכנית הפקה של שדה צפון דום (מיליון רגל מעוקב ליום) מקורות הטבלה: קטרגאס, קטר אנרג'י ואינטרנט. לקריאה נוספת Qatar: Country Analysis 2007 - Energy Information Administration Iran: Country Analysis 2006 - Energy Information Administration Northern Qatar Arch Extension - Zagros Fold Belt Province - USGS World Energy Outlook 2005 - International Energy Agency Annual Report 2005 - QatarEnergy ראו גם שדה הגז פרדוסי הליום (רבע מעתודות ההליום של כדור הארץ מוערכות בדרום פארס) קישורים חיצוניים הערות שוליים