John Deere

John Deere – amerikiečių korporacijos „Deere & Company“, kurios pagrindinė veikla yra siejama su žemės ūkio, miškininkystės, sunkiosios technikos bei dyzelinių variklių gamyba, prekinis ženklas. „John Deere“ taip pat užsiima įvairių pavarų dėžių komponentų (ašių, transmisijų, greičių dėžių) bei vejos priežiūros priemonių gamyba. 2021 m. ši korporacija užėmė 88-tą vietą didžiausių Jungtinių Amerikos Valstijų korporacijų sąraše ir 340-tą poziciją pasauliniame sąraše. Be įvairios technikos gamybos, ši kompanija teikia ir finansines paslaugas. „John Deere“ lengviausiai atpažįstamas dėl savo logotipo – šuoliuojančio elnio, kuris per daugiau nei 145 metus naudojimo turėjo daugybę variacijų. Po šuoliuojančiu elniu užrašytas šio prekės ženklo pavadinimas „JOHN DEERE“. Kompanijos šūkis yra „Niekas neveikia taip, kaip Deere“ (angl. „Nothing Runs Like a Deere“). „Deere & Company“ pagrindinė būstinė yra įsikūrusi Moline, Ilinojuje. „John Deere“ traktoriai yra skirtingų serijų: D serija, E serija, M serija, R serija, specialieji traktoriai, super-sunkiasvoriai traktoriai ir JDLink tipo traktoriai. Istorija XIX a. Korporacijos „Deere & Company“ istorija prasidėjo, kai jos įkūrėjas John Deere (1807–1886) persikraustė į Grand Detour, Ilinojuje, norėdamas išvengti bankroto savo gimtojoje valstijoje Vermonte. Būdamas patyręs kalvis, J. Deere 1837 m. Grand Detour atidarė 128m² dydžio dirbtuvę, kuri padėjo tapti pagrindiniu kaimelio remontininku ir šakių bei kastuvų gamintoju. Labiausiai jis pasižymėjo, kai 1837 m. sukonstravo plieninį plūgą. Prieš J. Deere plūgą, didžioji dalis ūkininkų naudojo metalinius arba medinius plūgus, prie kurių nuolat lipdavo derlinga vidurio vakarų žemė ir šiuos įrankius reikėdavo nuolat valyti. Naujasis plieninis plūgas buvo lygiapusis, o tai padėjo išspręsti nuolatinio poreikio valyti prilipusį dirvožemį problemą. Šis išradimas taip pat paspartino XIX a. - XX a. pradžios žmonių migraciją į Didžiąsias Amerikos lygumas. J. Deere suprato, jog to meto tradicinis verslo modelis, kai produktas yra pagaminamas tik po užsakymo, buvo lėtas. Norėdamas to išvengti, jis pagreitino savo plūgų produkciją, juos gamindamas prieš užsakymus – tokiu būdu pirkėjai turėjo galimybę pamatyti prekę prieš ją įsigydami. Dėl to kalbos apie John Deere pradėjo sklisti greičiau. 1842 m. J. Deere pasirašė verslo sutartį su Leonard Andrus ir nusipirko žemės naujai dviejų aukštų gamyklai prie Uolų upės, Ilinojuje. Ši nauja gamykla, kuri buvo pavadinta „L.Andrus Plough Manufacturer“, 1842 m. pagamino apie 100 plūgų ir apie 400 plūgų kitais metais. 1848 m. J. Deere ir Leonard Andrus sutartis pasibaigė ir J.Deere su savo kompanija persikraustė į Moliną, Ilinojuje, kad turėtų prieigą prie ten esančio geležinkelio ir Misisipės upės. Čia J. Deere pasirašė sutartį su Robert Tate bei John Gould ir tais pačiais metais pastatė 134m² dydžio gamyklą, kurioje produkcija sparčiai augo. Apie 1849 m. tuometinė „The Deere, Tate & Gould Company“ kompanija gamino daugiau nei 200 plūgų per mėnesį. Ilgainiui prie gamyklos buvo prijungtas papildomas dviejų aukštų pastatas, kuris dar labiau padidino gamybos spartą. 1853 m. J.Deere nupirko Tate bei Gould kompanijos akcijas ir prie šeimos verslo galiausiai prisijungė jo sūnus Charles Deere. Šiuo laikotarpiu kompanija pradėjo gaminti įvairią žemės ūkio įrangą: vagonus, kukurūzų sėjamąsias ir kultivatorius. 1857 m. produkcijos mastai siekė 1120 padargų per mėnesį, tačiau 1858 m. prasidėjusi visuotinė šalies finansinė recesija neigiamai paveikė ir šią kompaniją. Norėdamas išvengti bankroto, J. Deere perorganizavo verslą ir pardavė nuosavas akcijas savo žentui Christopher Webber ir sūnui Ch. Deere, kuris perėmė didžiąją dalį tėvo vadovaujamo darbo. Pats J. Deere buvo kompanijos prezidentu iki 1886 m. 1868 m. kompanija buvo dar kartą perorganizuota, kai ji buvo įregistruota kaip „Deere & Company“. Nors jos pagrindiniai akcininkai buvo Ch. Deere, Stephen Velie, George Vinton ir J. Deere, tačiau Charles vienas efektyviai valdė visą kompaniją. 1869 m. Ch. Deere pradėjo pristatyti „John Deere“ įvairiuose rinkodaros centruose bei stengėsi atkreipti nepriklausomų mažmeninių prekybos atstovų dėmesį, jog galėtų išplėsti pardavimo apimtis nacionaliniu mastu. Tais pačiais metais „Deere & Company“ laimėjo „Geriausių plūgų įvairovės“ apdovanojimą septynioliktoje kasmetinėje Ilinojaus valstijos mugėje. Už šį apdovanojimą Charles gavo 10 dolerių ir sidabrinį medalį. Nors kompanijos pagrindinis dėmesys buvo skirtas žemės ūkio padargų gamybai, tačiau 1890 m. „John Deere“ pagamino ir keletą dviračių. XX a. Ankstyvaisiais 1900 m. „Deere & Company“ susidūrė su padidėjusia konkurencija, ypač, kai atsirado nauja žemės ūkio kompanija „International Harvester Company“. Tai privertė „John Deere“ didinti savo padargų įvairovę ir dar labiau plėstis šioje verslo srityje. Didžiausią įtaką „Deere & Company“ turėjo XX a. pradėta traktorių gamyba, kuri apibrėžė kompanijos veiklą viso XX a. laikotarpiu. Po Ch. Deere mirties 1907 m. „Deere & Company“ prezidentu tapo William Butterworth – Charles Deere žentas. 1912 m. jis pradėjo kompanijos plėtrą traktorių versle. Tuo metu „Deere & Company“ turėjo labai mažai patirties šioje srityje. Vienas populiariausių to meto „John Deere“ traktorių buvo „Dain All-Wheel-Drive“. 1918 m. įsigijus „Waterloo Gasoline Engine Company“ buvo nuspręsta tęsti veiklą traktorių versle. Iki to laiko ši dyzelinių variklių kompanija savo patalpose Vaterlu, Ajovoje, gamino tuo metu populiarų „Waterloo Boy“ traktorių. „Deere & Company“ iki 1923 m. savo traktorius pardavinėjo „Waterloo Boy“ pavadinimu. Viskas pasikeitė, kai 1923 m. buvo pristatytas „John Deere Model D“. Net ir dabar didžiąją dalį savo traktorių „John Deere“ gamina Vaterlo, Ajovoje. 1927 m. kompanija išleido savo pirmą javų kombainą – John Deere „No. 2“. Po metų šią naują inovaciją pasekė John Deere „No. 1“ – mažesnė mašina, kuri tapo populiaresnė pirkėjų rate. Abu „No. 1“ ir „No. 2“ nuo 1929 m. buvo pakeisti naujesniais ir lengvesniais kombainais. 1930 m. „John Deere“ ir kitos žemės ūkio technikos kompanijos pradėjo vystyti naują kalvų šlaito technologiją. Šis išradimas suteikė galimybę kombainams efektyviai nuimti derlių kalvų šlaituose, kurių nuolydis siekė iki 50% . Antrojo pasaulinio karo metu kompanijos prezidentu buvo John Deere proanūkis Charles Deere Wiman, kuris vėliau tapo JAV kariuomenės pulkininku ir jo vietą užimti buvo paskirtas kitas žmogus. Vėlyvaisiais 1944 m. Ch. D. Wiman grįžo į savo poziciją kompanijoje. Antrojo pasaulinio karo metu „John Deere“ gamino ne tik žemės ūkio techniką, bet ir karinius traktorius, transmisijas M3 tankui, lėktuvų dalis bei šaudmenis. 1947 m. „John Deere“ pristatė savo pirmąjį savaeigį kombainą – modelį 55. Šį kombainą greitai pasekė ir kiti: 40 ir 45, didesnis modelis 95 ir XX a. 7-ajame deš. - didžiausiais modelis 105. XX a. 6-ojo deš. viduryje „John Deere“ pristatė pritvirtinamas kukurūzų pjaunamąsias, kurios leido ūkininkams nupjauti, išgvildenti ir išvalyti kukurūzus vieno proceso metu. 1956 m. „Deere & Company” nusipirko traktorių gamintoją „Heinrich Lanz AG“, įsikūrusį Vokietijoje. Paskutiniais 1958 m. mėnesiais „John Deere“ atidarė gamyklą šiaurinėje Rosarijos miesto dalyje, Argentinoje. Gamybą Argentinoje prižiūrėjo „Agar Cross & Co”. 1960 m. rugpjūčio 30 d. „John Deere“ prekiautojai iš viso pasaulio vyko į naujų produktų parodą Dalase, kuri buvo pavadinta „Deere Day“. Demonstracijoje pasauliui buvo pristatyti modernūs keturių ir šešių cilindrų traktoriai, visą dieną vyko aukštųjų technologijų prezentacijos, gyvos demonstracijos, visi atvykę galėjo pamatyti pilną aikštę naujų, žalių ir geltonų mašinų. Renginio metu rodyti traktoriai buvo kurti penkerius metus, o parodai ruoštasi ilgiau nei mėnesį. Taip pat demonstracijoje pristatytas naujas „John Deere“ traktorius, deimantais puoštu logotipu, kuris buvo visiems eksponuojamas populiarioje universalioje parduotuvėje įsikūrusioje Dalase – „Neiman-Marcus“. Kai 1918 m. „John Deere“ pradėjo veiklą traktorių gamybos versle, pagrindinis kompanijos dėmesys buvo sutelktas dviejų cilindrų traktorių gamybai. „Deere Day“ renginyje pristatyta nauja karta „New Generation of Power“ visiškai skyrėsi nuo praeitų traktorių kartų. Nauji keturių ir šešių cilindrų traktoriai: 1010, 2010, 3010 ir 4010 buvo daug galingesni nei „John Deere“ senieji dviejų cilindrų modeliai. Naujos kartos technika buvo lengviau valdoma, puikavosi naujais patogiais įtaisais, patobulinta kėdžių amortizacija ir lengvesne priežiūra. 1960 m. John Deere 4010 buvo įvertintas turintis 80 arklio galių, tačiau testavimo metu šį traktorių įvertino 84 arklio galiomis. Tokiu būdu šis „John Deere“ modelis tapo galingiausiu to meto žemės ūkio traktoriumi, kuris buvo varomas dvejais ratais. 4010 buvo vieno žymiausio ir populiariausio „John Deere“ traktoriaus 4020 pirmtakas. Nors John Deere 4020 modelis su papildomu „Power Shift“ pasirinkimu buvo populiaresnis, bet būtent 4010 pastūmėjo visą „John Deere“ kompaniją į modernumo erą. „10“ serijos traktoriai pirkėjams pasiūlė ne tik naujus patobulintus variklius, bet ir geresnius galios - svorio reitingus, patobulintą hidrauliką ir patogesnes kabinas. Iš visų „10“ serijos traktorių, pats populiariausias buvo 4010 modelis, kurio nuo 1960 iki 1963 m. buvo parduota daugiau nei 58 000 vienetų. Ši sėkmė lėmė, jog „John Deere“ kompanija sugebėjo pakelti savo rinkos dalį nuo 23% 1959 m. iki 34% 1964 m., kai buvo pristatytas naujas 4020 modelis. 1973 m. kompanija pristatė naujus „Sound Idea“ modelius: 4030, 4230, 4430 ir 4630. Nors šie traktoriai buvo mechaniškai panašūs į „New Generation of Power“ kartą, tačiau juos pakeitė. Modeliai 4230, 4430 ir 4630 buvo pagaminti iš naujo, perprojektuoto metalo pluošto ir turėjo tokius pat darbinio tūrio variklius kaip 4020 modelis. Svarbiausias pokytis – nauja kabina su „John Deere Sound Guard“ rėmu. Ši izoliuota kabina turėjo unikalų, lenktą priekinį stiklą, įrengtą šildymą ir kondicionierių, taip pat buvo saugesnė apsivertus. Papildomai kabinoje buvo galima įrengti radiją, o vėliau ir 8 takelių juostos grotuvą. 5020 modelis buvo pakeistas tokios pačios išvaizdos, naujesniu 6030 modeliu. 1977 m. senuosius „30“ serijos modelius pakeitė nauji „John Deere Iron Horses“. Naująją seriją sudarė: 4040 (90 AG), 4240 (110 AG), 4440 (150 AG) ir 4840 (180 AG). 1983 m. „John Deere“ pristatė 4050, 4250, 4450, 4650 ir 4850 modelius. Šie traktoriai buvo mechaniškai identiški „Iron Horses“ eros traktoriams, bet turėjo minimalių atnaujinimų: naują 15 pavarų „PowerShift“ transmisiją ir galimybę rinktis dvejais priekiniais ratais varomus modelius, o tai suteikė galimybę traktoriams suktis mažesniu kampu. Be to, šie modeliai turėjo naują šviesiai rudos spalvos kabiną, kitaip nei iki tol buvusią tradicinę - juodos spalvos. Šią erą vėliau papildė „55“ bei „60“ serijos traktoriai, kol galiausiai juos pakeitė 1990 m. „John Deere“ išleisti nauji, perprojektuoti „7000“ ir „8000“ serijos traktoriai. 1962 m. kataloge „Illinois Manufacturers Directory“ „Deere & Company“ tvirtino turinti 35 000 darbuotojų, iš kurių 9000 buvo Ilinojuje. Korporacijos būstinė buvo 1325 Trečiojoje aveniu, Moline, Ilinojuje, su 6 gamyklomis, esančiomis skirtingose šio miesto vietose ir septintąja gamykla Hupstone, Ilinojuje. Moline 1962 m. gyveno 42 705 žmonės. Tuo metu „John Deere“ dirbo 7000 darbuotojų iš šio miesto, o tai sudarė 16% visų Molino gyventojų. 1969 m. „John Deere“ pristatė naujos kartos kombainus. Šiai naujai kombainų erai priklausė: 3300, 4400, 6600 ir 7700 modeliai. Tai buvo pirmieji „John Deere“ kombainai, kurių standartinės įrangos dalį sudarė „Quik-Tatch“ pjaunamųjų prikabinimo funkcija. 1980 m. šiuos kombainus pakeitė nauji 4420, 6620, 7720 ir 8820 modeliai, kurie buvo atnaujintos senųjų modelių versijos su didesne talpa, geresne kabina ir lengvesne priežiūra. 1984 m. 4420 modelio gamyba buvo nutraukta ir jį pakeitė 4425 kombainas, importuotas iš Vokietijos. Tais pačiais metais kombainai 6620, 7720 ir 8820 papildyti „Titan II“ atnaujinimais. 1989 m. senuosius 6620, 7720 ir 8820 modelius pakeitė nauja „John Deere“ kombainų karta pavadinimu „Maximizer“, kuriai taip pat priklausė 9400, 9500 ir 9600 modeliai. Šių kombainų kabinos buvo komfortiškesnės, montuojamos centre, o varikliai - gale. Tais pačiais metais „John Deere“ buvo įtrauktas į Nacionalių išradėjų šlovės salę (National Inventors Hall of Fame). 1997 m. pagaminti kombainai turėjo specialius lipdukus ant kėbulo, nes tais metais kompanija šventė 50 metų sukaktį savaeigių kombainų produkcijoje. 1998 m. buvo pristatyti 9410, 9510 ir 9610 modeliai, kurie niekuo nesiskyrė nuo senesnių modelių ir turėjo tik minimalių atnaujinimų. 1999 m. „John Deere“ pristatė 50 serijos „Maximizer“ kombainus. Šie naujos kartos kombainai turėjo reikšmingų išvaizdos pakeitimų: paprastesnį kėbulą, pagerintą ergonomiką kabinoje, galimybę prikabinti pjaunamąsias su kardaniniu velenu. Šie didesni modeliai buvo parduodami kaip sukamosios mašinos, visiškai kitokios nei tos, kurias „John Deere“ gamino iki to laiko. XXI a. Nuo 2016 m. „Deere & Company“ eksperimentuoja su elektriniais traktoriais. 2017 m. rugsėjį „Deere & Company“ pasirašė susitarimą įsigyti „Blue River Technology“, kuri yra įsikūrusi, Saniveilyje, Kalifornijoje. Ji yra lyderė pritaikant kompiuterines technologijas žemės ūkyje. „Blue River“ sukūrta ir pritaikyta kompiuterių viziją, kompiuterinis intelektas leido ūkininkams naudoti mažiau herbicidų, purškiant tik tas vietas, kuriose yra augančios žolės. 2018 m. „Deere & Company“ buvo įdarbinusi apie 67 000 darbuotojų, iš kurių pusė yra JAV ir Kanados piliečiai, dėl to ji yra laikoma didžiausia žemės ūkio technikos kompanija pasaulyje. 2014 m. rugpjūtį korporacija paskelbė, jog atleis 600 darbuotojų gamyklose Ilinojuje, Ajovoje ir Kanzase dėl mažėjančio produkcijos poreikio. 2019 m. rugpjūčio 29 d. buvo paskelbta, jog tuometinis „John Deere“ prezidentas Samuel R. Allen paliks savo postą ir 2019 m. lapkritį jį pakeis John May – „Worldwide Agriculture“ ir „Turf and Integrated Solutions“ padalinių prezidentas. 2021 m. spalio mėn. apie 10 000 darbuotojų susivienijo su „United Auto Workers“ ir išėjo streikuoti, kai derybos dėl darbo sutarčių atsidūrė aklavietėje. Digital Millennium Copyright Act „John Deere“ teisės, kurios apima traktoriuose esančią kompiuterinę programinę įrangą, draudžia pirkėjams ir nepriklausomiems mechanikams modifikuoti šią programinę įrangą. Tai užkerta galimybę ūkininkams patiems taisyti savo traktorius ir sukuria „John Deere“ atstovybių monopoliją. Kompanija teigia, jog ūkininkai, patys taisantys „John Deere“ traktorius, pažeidžia Digital Millennium Copyright aktą. Electronic Frontier Foundaition kritikuoja šią „John Deere“ veiklą ir teigia, kad tai pažeidžia teisę taisyti nupirktą techniką. Dalis ūkininkų naudoja ukrainietišką „John Deere“ programinės įrangos versiją, jog apeitų taisymo suvaržymus. Logotipas 1876 m. „John Deere“ užregistravo savo pirmąjį prekės ženklą, kuris buvo naudojamas jau nuo 1873 m.. 1912 m. „John Deere“ oficialiai užregistravo antrąją prekės ženklo versiją, kuri buvo naudojama nuo 1910 m. Ženklo šūkis „Kokybės ženklas, kurį išgarsino geri padargai“ (angl. „The Trade Mark of Quality Made Famous by Good Implements“) logotipe tapo matomas pirmą kartą. 1936 m. „John Deere“ populiarumas sparčiai augo, o tai paskatino keisti ir klasikinį elnio ženklą. Naujas logotipas tapo lengvu trafaretu dėl lygių elnio silueto linijų, o 12 sienų barjeras simbolizavo vienintelį dalyką, kuris galėjo sulaikyti „John Deere“. 1937 m. „John Deere“ minėdamas 100 metų versle sukaktį, dar labiau supaprastino savo prekės ženklą - logotipe paliktas tik elnias ir miesto pavadinimas. Vis žinomesnis minimalistinis prekės ženklas tapo „John Deere“ produkcijos paprastumo simboliu. 1950 m. ženkle atsirado storesnės linijos ir tamsesnės spalvos, o „Kokybiška žemės ūkio technika“ (angl. „Quality Farm Equipment“) tapo pagrindiniu kompanijos šūkiu. 1956 m. „John Deere“ daug dėmėsio skyrė statybų ir miškininkystės industrijai. Tuometinis šūkis „Kokybiška žemės ūkio technika“ tapo nebetinkamas, todėl kompanija jo atsisakė ir išsaugojo tik pavadinimą. 1968 m., kaip ir prieš 30 metų, prekės ženklas dar kartą buvo supaprastintas. „John Deere“ logotipą padarė dar lengviau atspausdinamą - elipsės plotis buvo sumažintas, o elnio dydis ženklo viduje padidintas, jog atspindėtų to meto kompaniją, kuri vis augo. 2000 m. (naudojamas iki šiol) „John Deere“ visiškai pakeitė savo logotipą – pirmą kartą istorijoje kompanijos ženkle elnias buvo vaizduojamas ne besileidžiantis, o šuoliuojantis pirmyn. Ši prekės ženklo versija iliustravo kompanijos norą pirmauti technologijų srityje ir tapti tuo ko reikia pasauliui. Gamyklos Svarbiausios gamyklos Šiaurės Amerikoje: „Harvester Works“, Rytų Molinas, Ilinojus – didieji javų kombainai „Cylinder Internal Platform“, Molinas, Ilinojus – hydrauliniai cilindrai „Seeding Group“, Molinas, Ilinojus bei Vali Sitis , Šiaurės Dakota – sodinimo technika „Davenport Works“, Davenportas, Ajova – motoriniai greideriai, šarnyriniai saviverčiai, miško technika, krautuvai „Dubuque Works“, Dubukis, Ajova – ekskavatoriai, vikšrai, vikšriniai krautuvai (mini krautuvai), vikšrinė miško technika „Des Moines Works“, Enkenis, Ajova – žemės įdirbimo technika, medvilnės kombainai, purkštuvai „Ottumwa Works“, Otumva, Ajova – technika pašarų ir šieno gamybai, priežiūrai „Thibodaux Works“ – Tibodas, Luiziana – cukranendrių nuėmimo technika, grandikliai „Horicon Works“ – Horikonas, Viskonsinas – vejos, sodo, velėnos priežiūra „Augusta Works“ – Gruvtounas, Džordžija – maži komerciniai ir žemės ūkio traktoriai „Turf Care“ – Fukei Varina, Šiaurės Karolina – speciali golfo įranga bei komercinis šienavimas „Industrias John Deere“ – Monterėjus, Meksika – žemės ūkio traktoriai; statybinė technika „Motores John Deere“ – Toreonas, Meksika – elektros energijos sistemos; 6 ir 4 cilindrų varikliai, sunkiasvorės ašys „Coffeyville Works“ – Kofivilis, Kanzasas – transmisijos, siurblio pavaros „Waterloo Works“ – Vaterlu, Ajova – traktoriai, kabinos, technikos surinkimas, pavarų, atsarginių dalių gamyba, liejimo darbai „Elektros Energijos Sistemos ir Variklių Darbai“ – Vaterlu, Ajova – elektros energijos sistemos ir varikliai „Greeneville Works“ – Grinvilis, Tenesis – pradinio lygio vejos priežiūros įranga Kitos svarbios gamyklos: „John Deere Usine Saran“ – Fleri les Obrėjė, Prancūzija – elektros energijos sistemos „John Deere Argentina“ – Granadero Baigorija, Santa Fe, Argentina – varikliai, traktoriai ir javų kombainai „John Deere Įranga Pvt Ltd“ – Puna, Indija – 5000 serijos traktorių gamyba „Jogn Deere Įranga Pvt Ltd“ – Divasas, Indija – 5000 serijos traktorių gamyba „John Deere Elektronikos Sprendimai“ – Fargas, Šiaurės Dakota, JAV „John Deere Elektronikos Sprendimai“ – Puna, Indija „John Deere Harvester Works“ – Sirhindas – Faregarhas, Indija „John Deere Werke Mannheim“ – Manheimas, Vokietija – 6000 serijos traktorių gamyba „John Deere Brasil“ – Montenegras, Pietų Rio Grandė, Brazilija – traktoriai „John Deere Brasil“ – Horizontina, Pietų Rio Grandė, Brazilija – įvairūs kombainai ir sėjamosios „John Deere Brasil“ – Katalanas, Gojasas, Brazilija – cukranendrių kombainai „John Deere Werke Zweibrücken“ – Cveibriukenas, Vokietija – kombainai „John Deere Fabriek Horst“ – Horstas, Nyderlandai – savaeigiai ir prie traktorių montuojami purkštuvai „John Deere Forestry Oy“ – Joensū, Suomija – kombainai Padaliniai Rėmimas „John Deere Classic“ - profesionalaus golfo turnyras, remiamas šios kompanijos. Vėlyvaisiais 1990 m. „John Deere“ rėmė NASCAR vairuotojo Chad Little #23 ir #97 automobilius. Vėlyvaisiais 2000 m. vykusiame „Monster Energy NASCAR Cup Series“ turnyre „John Deere“ rėmė NASCAR vairuotojo Ricky Stenhouse Jr. automobilį, pažymėtą 17 numeriu. Nuo ankstyvųjų 2000 m. iki 2010 m. vidurio „John Deere“ rėmė Carolina Hurricanes priklausančius ledo paviršiaus lygintojus. „Green Magazine“ 1984 m. lapkričio mėn. Richard ir Carol Hain iš Bitės, Nebraskos, įsteigė leidinį „Žaliasis žurnalas“ (angl. „Green Magazine“) - žurnalą, skirtą „John Deere“ entuziastams. Pirmasis leidimas buvo išsiųstas 135 prenumeratoriams ankstyvą 1984 m. lapkritį. Tuometinis leidimas turėjo 10 juodai baltų puslapių, kuriuose buvo aprašomos traktorių funkcijos, skaitytojų laiškai ir skelbimai. Pats žurnalas buvo leidžiamas Linkolne, Nebraskoje ir išsiunčiamas iš Bitės pašto, tačiau tuo metu buvo spausdinamas tik kas du mėnesius. Žurnalas sparčiai augo ir 1990 m. padidėjus paklausai buvo pradėtas spausdinti kas mėnesį. Apyvarta vis didėjo ir šiuo metu siekia iki 30 000 vienetų per metus. Dabartiniame žurnale yra 88 pilnai spalvoti puslapiai. Šiuo metu yra spausdinamas Mičigane ir išsiunčiamas iš įvairių paštų visoje šalyje. Šaltiniai Broehl, Wayne G. Jr. (1984). John Deere's Company: A History of Deere & Company and Its Times. New York City: Doubleday. ISBN 9780385196642. OCLC 10606276. Anderson, J. L (2005). „Neil Dahlstrom and Jeremy Dahlstrom. The John Deere Story: A Biography of Plowmakers John and Charles Deere“. Enterprise & Society (anglų). 6 (4): 751–753. doi:10.1093/ES/KHI096. ISSN 1467-2227. Nuoroda tikrinta 2021-11-25. Kendall, Edward C. (1959). „John Deere's steel plow“. Washington : Smithsonian Institution (anglų) (2): 15–25. OCLC 1150064830. Nuoroda tikrinta 2021-11-25. Išnašos