פראנש-קונטה

פראנש-קונטה (בצרפתית: Franche-Comté) היה חבל אדמיניסטרטיבי במזרח צרפת משנת 1972 עד לסוף 2015. החבל הורכב מארבעה מחוזות: דו, ז'ורה, סון עילית וטריטוריית בלפור. בתחילת 2016 אוחד עם חבל בורגון במסגרת רפורמה מנהלית שעברה צרפת המטרופוליטנית לחבל בורגון-פראנש-קונטה. היסטוריה האזור היה מיושב מאז התקופה הפלאוליתית ונכבש על ידי הגאלים. לאחר מכן התיישבו בו שבטים גרמנים במהלך ההגירות הגרמניות, בעיקר הבורגונדים, שהתיישבו באזור לאחר שהגאלים פינו את האזור. מאוחר יותר, האזור היה חלק משטחם של האלמנים במאה החמישית, ולאחר מכן חלק מממלכת בורגונדי מ-457 עד 534. הבורגונדים אימצו את הנצרות, וניצרו את האזור. בשנת 534 היא הפכה לחלק מהממלכה הפרנקית. בשנת 561 היא נכללה בממלכת בורגונדי המרובינגית תחת גונטרם, בנו השלישי של כלותר הראשון. בשנת 613, כלותר השני איחד מחדש את הממלכה הפרנקית תחת שלטונו, והאזור נותר חלק מממלכת בורגונדי תחת המרובינגים והקרולינגים המאוחרים יותר. רוזנות בורגונדי השם Franche Comté de Bourgogne או Freigrafschaft Burgund בגרמנית (המחוז החופשי של בורגונדי) לא הופיע רשמית עד 1366. האזור היה טריטוריה של רוזנות בורגונדי משנת 888, הרוזנות הפכה כפופה לאימפריה הרומית הקדושה ב-1034. הופרד סופית מהדוכסות השכנה של בורגונדי עם התאגדותה של האחרונה בממלכת צרפת בשנת 1477. באותה שנה בקרב ננסי במהלך מלחמות בורגונדיה, הדוכס האחרון, שארל הנועז, נהרג בקרב. למרות שהרוזנות, יחד עם הדוכסות, נתפסה על ידי לואי האחד עשר, מלך צרפת, בשנת 1492, בנו שארל השמיני העביר אותה לפיליפ מאוסטריה, נכדו ויורשו של שארל הנועז. כאשר בנו של פיליפ, הקיסר קרל החמישי, ירש את כס המלכות הספרדי בשנת 1516, פראנש-קונטה, יחד עם שאר אדמות בורגונדיה, עברו לידי הספרדים. מחוז של ממלכת צרפת קומטה נכבשה על ידי צרפת בשנת 1668, אך חזרה לספרד במסגרת הסכם אקס-לה-שאפל. היא נכבשה בשנית ב-1674, ולבסוף נמסרה לצרפת בהסכמי ניימכן (1678). מובלעות כמו מונבליאר נותרו מחוץ לשליטת צרפת. פראנש-קונטה היה אחד האזורים האחרונים בצרפת עם צמיתות. בשנת 1784, מחצית מהאוכלוסייה הייתה מורכבת מצמיתים, שהיוו 400,000 מתוך מיליון צמיתים צרפתים. בעלי הקרקע לקחו שתים עשרה ממחיר המכירה אם צמית רצה למכור. צמיתים לא נאלצו להישאר על האדמה, אבל האדון יכול היה לתבוע droit de suite, לפיו איכר שמת הרחק מאחזקתו השאיר אותה לאדון, גם אם היו לו יורשים. אדמת צמית נמלט הוחרמה לאחר עשר שנים. לואי השישה עשר, מלך צרפת הוציא צו האוסר על שיטות אלה ב-8 באוגוסט 1779, אך הפרלמנט של בזנסון חסם זאת עד 1787. אחרי 1790 אוכלוסיית האזור צנחה בחמישית מ-1851 ל-1946, מה שמשקף צמיחה טבעית נמוכה של צרפת והגירה לאזורים עירוניים יותר של המדינה. רוב הירידה התרחשה ב- Haute-Saône וב-Jura, שנותרו בין האזורים התלויים יותר בחקלאות במדינה. קישורים חיצוניים פראנש-קונטה, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים