Pomarkun kirkko

Pomarkun kirkko rakennettiin vuosina 1914–1921 Ilmari Launiksen tekemien suunnitelmien pohjalta. Alun perin seurakunta tilasi suunnitelmat uudeksi kirkoksi arkkitehti Josef Stenbäckiltä, mutta myöhemmin seurakunta päätyi hylkäämään hänen suunnitelmansa ja valitsi arkkitehtiylioppilas Launiksen suunnitelmat. Kirkko edustaa tyyliltään myöhäistä kansallisromantiikkaa ja on alttarifreskoa ja runsaita koristemaalauksia myöten yhtenäinen kokonaisuus. Kirkon rakennusmateriaalina on harmaa graniitti. Kirkko on pohjaratkaisultaan perinteinen suorakaiteen muotoinen pitkäkirkko, jonka sivuilta ulkonee kaksi vastakkaista, runkohuonetta matalampaa eteiskylkiäistä. Lisäksi kuoripäädyssä on erillisenä ulokkeena matala sakaristo. Sakaristoa vastapäisen päädyn harjalla on pieni huippuun päättyvä kellotorni. Kellotornin puoleisen seinän päätykolmiossa on keskiaikaista tyyliä imitoivaa komerokoristelua. Kirkon kolmilaivaisen kirkkosalin katossa on betoniholvaus. Tavanomaisista ratkaisuista poiketen kirkon saarnastuoli on sijoitettu alttarin yläpuolelle. Kirkon alttarifresko kuvaa Jeesuksen kuolinhetkeä ristillä ja sitä ympäröivät pelastushistoriaan liittyvät symboliset kuvat. Kuolemasta muistuttaa freskoissa viikatemies, mutta alkuperäiseen freskoon kuulunut viinaa keittävän paholaisen kuva on piispan määräyksen vuoksi myöhemmin maalattu peittoon. Kirkko restauroitiin alkuperäiseen asuunsa vuonna 1961. Kirkossa on istumapaikat 1 300 hengelle. Kirkon pneumaattiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1921 rakentamat ja 14-äänikertaiset. Samassa pihapiirissä kivikirkon kanssa on myös seurakunnan vanha, Heikki Lintulan vuonna 1802 rakentama puinen kirkko. Se on 1800-luvun alkupuolen puukirkoista eräs alkuperäisimpänä säilyneitä esimerkkejä. Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pomarkun kirkko Wikimedia Commonsissa Pomarkun seurakunta: Pomarkun kirkko