Suomenlinna kirik

Suomenlinna kirik (soome keeles Suomenlinnan kirkko, rootsi keeles Sveaborgs kyrka) on 19. sajandist pärinev õigeusu kirikuna ehitatud ja 20. sajandil ümber ehitatud luteri kirik Soomes Helsingis. Ajaloost Kirik ehitati 1854. aastal garnisoni õigeusu kirikuna Viapori kindluse sõjaväelaste jaoks. See asetseb Iso Mustasaari (rootsi keeles Stora Östersvartö) keskel, selle kõrgeimas osas. Kirikust idas laiub vana paraadiväljak ja lõunas park. Kirik on orienteeritud edela-kirde suunaliselt. Õigeusu kiriku ehituse plaanimist alustati juba 19. sajandi algupoolel. Esimesed plaanid joonestas 1820. aastatel arhitekt Carl Ludvig Engel klassitsistlikus stiilis, sobitumaks kindluse ülejäänud hoonetega, samuti Helsingi toonase klassitsistliku ilmega. See kavand ei teostunud ning ehitise projekteeris lõpuks vene-bütsantsi stiilis Nikolai I aegse Venemaa keisririigi ametlik arhitekt Konstantin Thon. Kirik pühitseti Aleksander Nevskile. Algselt oli Viapori Aleksander Nevski kirikul viis sibulkuplit. Krunti ümbritsev suurtükkidest ja kettidest aed ehitati 1870. aastatel. 1885. aastal valati Moskvas 6683 kg kaaluv kirikukell, mis on Soome suurim; nüüd on see eksponeeritud kiriku kõrval. 1891. aastal anti kirikule katedraali staatus. 1918. aastal muudeti õigeusu kirik luteri kirikuks, näitamaks Soome iseseisvumist ja eraldumist Venemaast. Nelja väiksema torni sibulkuplid võeti maha ja peatornile anti gustaviaanlik kujundus. Ikonostaasi ja ikoonid ladustas Helsingi linn, kuida praegu on nende asukoht teadmata. 1920. aastatel otsustati kirik põhjalikult renoveerida ja lisaks konstruktsiooni parandamisele anda sellele läänelikum kujundus. Ideevõistluse võitis arhitekt Einar Sjöström ning ümber ehitatud kirik taaspühitseti 28. aprillil 1929. aastal. Alates 1929. aastast on kiriku peakuppel ühtlasi tuletorn. See on oma 54,2 meetriga merepinnast Soome kõrgeim tuletorn. Valgussignaal on neli lühikest vilgutust, mis annavad morsekoodis Helsingi esitähe H. Pildid Viited