Kallankarit

Kallankarit eli Maakalla ja Ulkokalla sijaitsevat Perämeressä 16 kilometriä mantereelta Kalajoen kaupungin edustalla. Saarilla on yhä kalastajien tukikohta, ja kesäisin ne ovat suosittuja matkailukohteita. Kallankarien erikoisuus on niiden luonnon lisäksi saarten itsehallinto, jonka "ylintä päätäntä- ja tuomiovaltaa" käyttää karikokous. Itsehallinto on peräisin Ruotsin vallan ajalta ja pohjautuu kuningas Aadolf Fredrikin vuonna 1771 säätämään hamina-ordningiin, jossa karien hallinto määrätään kalastajien huostaan. Karikokous kokoontuu vuosittain Jaakonpäivää, 25. heinäkuuta, lähinnä olevana sunnuntaina. Maanmittauslaitos on todennut, että saaret omistaa Suomen valtio, mutta kuninkaallisen asetuksen nojalla Maakallan hallinta on luovutettu kalastajille. Oikeudellisesti Kallankarit eivät kuitenkaan kuulu Suomen itsehallinnollisiin yhteisöihin tai organisaatioihin, toisin kuin esimerkiksi Ahvenanmaa. Maakallan kirkko on sopivalla säällä nähtävissä rannikolta, esimerkiksi Kalajoen hiekkasärkiltä. Nähtävyyksiä Maakallan kirkko, kahdeksankulmaisen puukirkon on rakentanut kalajokinen Simon Silvén vuonna 1780 Kirkon tuntumassa sijaitseva pieni pappila on 1780-luvulta. Kalastusmuseo Ulkokallan majakkasaari Lähteet Aiheesta muualla Valloita Kalajoki! Visit Kalajoki. Viitattu 22.5.2020. Kallakarien kalastajatukikohta Museovirasto – Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt RKY. 22.12.2009. Viitattu 22.5.2020. Sälynoja, Juhana: Suomen vanhin itsehallintoalue Kallankarit unohtui EU:n ulkopuolelle Yle Elävä arkisto. 30.10.2015. Viitattu 22.5.2020. Maa­kal­las­ta ei tule tu­ris­ti­ry­sää Kaleva.fi. 24.7.2006. Viitattu 22.5.2020. Kallankarin valtio, Suomen Kuvalehti, 10.11.1934, nro 46, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot Kallankari yksinäinen pienoisyhteiskunta, Seura, 17.08.1938, nro 33, s. 42, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot