Pyynikin näkötorni

Pyynikin näkötorni on Tampereen Pyynikinharjulle vuonna 1929 valmistunut näkötorni. Apulaiskaupunginarkkitehti Vilho Kolhon suunnittelema 26 metriä korkea torni sijaitsee 152 metrin korkeudella merenpinnasta Pyynikinharjun laella. Torni on rakennettu Ahvenanmaalta louhitusta punagraniitista, jota on tuotu aikoinaan Tampereelle suurin määrin. Sen juurella sijaitsee yksi maailman tunnetuimmista radioamatööriasemista ja myös munkeistaan tunnettu Pyynikin Munkkikahvila. Historia Pyynikinharju on maailman suurin jääkauden aikainen soraharju. Harju suojeltiin jo 1830-luvulla, kun puiden hakkuu alueella kiellettiin. Vuonna 1868 ravintoloitsija Tallqvist rakennutti harjun päälle Ilomäen huvilahuoneen, jonka paikalle kaupunki rakensi vuonna 1888 Ilomäen puisen näkötornin. Näkötornin piirsi arkkitehti Georg Schreck. Puinen näkötorni vaurioitui vuoden 1918 sisällissodassa käydyn Tampereen taistelun yhteydessä. Sen tilalle rakennettiin vuonna 1929 Tampereen 150-vuotisjuhlan kunniaksi uusi graniittinen näkötorni. Höyrylaiva Kurun uppoamisen vuoksi tornin syyskuulle 1929 suunnitellut vihkiäiset peruttiin ja torni vihittiin lopulta vasta 1980-luvulla. Talvisodan aikana Pyynikin näkötornissa toimi Tampereen ilmapuolustusaluekeskuksen alainen ilmavalvonta-asema. Yleisradion keskiaaltoasema toimi tornin länsisiivessä vuodesta 1930 ja Radio 957 aloitti toimintansa vuonna 1985 käyttäen tornia lähetyspaikkanaan. Nykyään Pyynikin näkötorni on yksi Museoviraston listaamista valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Lähteet Aiheesta muualla Pyynikin näkötornin kotisivut Pyynikin näkötorni VirtualTampere. Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Pyynikin näkötorni Wikimedia Commonsissa