Sallistensuo

Sallistensuo on Petäjäveden ja Jyväskylän rajalla, Ylä-Kintauden kylän lähellä sijaitseva suo. Suo kuuluu Natura 2000 -ohjelmaan, jossa kohteen pinta-ala on 69,1 hehtaaria. Pinta-alasta 53,2 hehtaaria on keidassuota, jonka lisäksi rajattuun alueeseen kuuluu myös hieman puustoista suota ja vanhaa metsää. Natura-kohteen pinta-alasta 43 hehtaaria kuuluu Jyväskylään ja 26 hehtaaria Petäjäveteen. Luontoarvoja Sallistensuo on keidassuo, jonka kulju- ja kermirakenteet eivät ole erityisen näkyviä, mutta jokseenkin huomattavissa keskiosassa. Suon keskiosissa yleisin suotyyppi on ombrotrofinen lyhytkorsineva. Reunoilla suotyyppi vaihtuu suurelta osin tupasvilla- ja isovarpurämeeksi, mutta alueella esiintyy myös sararämettä, joka on paikoin mesotrofista eli keskiravinteista, sekä muurainkorpea. Sallistensuo on säilynyt pääosin luonnontilaisena, vaikka etenkin sen pohjoisosaa on ojitettu. Ojien ei katsota uhkaavan suon vesitaloutta. Suolta laskee vettä pohjoiseen Palosuolle, josta vesi lopulta päätyy Kolu-Meroseen. Suon koillispuolella on vanhaa kuusivaltaista metsää, jossa on myös pieni luhtavartinen suohon laskeva puro. Alue on liito-oravan elinympäristöä. Sallistensuolla on vuonna 2004 rakennettu lintutorni. Alueella esiintyy muun muassa kurkia, lokkeja, haukkoja ja pöllöjä. Rakenne ja historia Sallistensuo oli täysin luonnontilainen vielä vuonna 1981. Suon pinta-alaksi oli saatu tuolloin 71 hehtaaria, josta 39 hehtaaria oli yli metrin syvyistä ja 26 hehtaaria yli kahden metrin syvyistä. Yleisimmät maalajit turpeen alla ovat siltti ja moreeni, ja itse suo on muodostunut moreenimäkien väliseen laaksoon. Sen pinta sijaitsee 203–207 metriä merenpinnan yläpuolella. Suossa oli selvityksen mukaan 1,32 miljoonaa kuutiometriä turvetta, josta 29 % eli 0,39 miljoonaa kuutiometriä oli heikosti maatunutta. Suuri osa heikommin maatuneesta turpeesta sijaitsee pintakerroksessa melko paksuina keskittyminä, jonka takia suota ei ole pidetty polttoturvetuotantoon soveltuvana. Vuoteen 1984 mennessä suota oli ojitettu. Tuolloin ojikon eli luonnontilaisen suon ja turvekankaan välivaiheen osuus suon pinta-alasta oli 15 prosenttia. Sallistensuon lähellä on kaksi turvetuotantoon otettua suota, Palosuo ja Kurkisuo, joista edellinen sijaitsee pääosin Jyväskylässä ja osin Uuraisilla, kun taas Kurkisuo kuuluu kokonaan Petäjäveteen. Turvetuotanto Palosuolla aloitettiin vuonna 1977 ja Kurkisuolla vuonna 2014. Lähteet