Debre Libanos

Debre Libanos on luostari noin 100 kilometriä pohjoiseen Etiopian pääkaupunki Addis Abebasta. Debre Libanos on yksi maan suurimmista ja tärkeimmistä luostareista. Luostarin perusti vuonna 1275 pyhimyksenä Etiopiassa pidetty Tekle Haymanot, vaikka alkuperäiset luostarirakennukset eivät olekaan näihin päiviin saakka säilyneet. Kohde Debre Libanos sijaitsee Etiopian Oromian osavaltiossa noin 115 kilometriä Etiopian pääkaupunki Addis Abebasta pohjoiseen. Lähellä sijaitsevat Sininen-Niili ja Jeman laakso. Debre Libanos on yksi Etiopian suurimmista ja tärkeimmistä luostareista. Luostari on peräisin 1200-luvulta, mutta alkuperäiset luostarirakennukset eivät ole säilyneet. Luostarin nykyinen Pyhän Tekle Haymanotin kirkko on peräisin 1960-luvulta. Itse luostaritoiminnan lisäksi Debre Libanosissa on viisi uskonnollista koulua. Luostarille otetaan vierailijoita, mutta naisilta pääsy on kielletty. Luostarilla on kirkkomuseo, jossa esillä on kirkkoesineiden lisäksi esimerkiksi keisarien kruunuja ja italialaisia aseita. Luostarin lähellä sijaitsee myös niin sanottu portugalilainen silta ja Fichen pieni kallionjyrkänteen reunalla sijaitseva kylä. Historia Debre Libanosin luostarin perusti Pyhä Tekle Haymanot vuonna 1275. Hän oli ennen paikalle saapumistaan opiskelluy Debre Damon luostarilla Etiopian Tigrayn alueella. Debre Libanosiin hän saapui seuraajiensa kanssa ja paikan alkuperäinen nimi oli Debre Asbo. Kansanperinteen mukaan paikalla oli ollut erään taikurin asuttama luola. Osasta luolaa tuli Pyhälle Marialle omistettu kirkko. Edelleen tarinan mukaan Tekle Haymanot seisoi kirkon perustamisen jälkeen seitsemän vuotta yhdellä jalalla samalla rukoillen. Ravinnokseen hän sai vain yhden siemen vuosittain, jonka hänelle toi lintu. Lopulta Tekle Haymanot menetti toisen jalkansa, mutta sai Jumalalta palkinnoksi hartaudestaan kolme siipiparia. Tähän tapaan häntä esitetään usein kirkkotaiteessa. Tekle Haymanotista tuli joka tapauksessa yksi Etiopian tunnetuimmista pyhimyksistä ja häntä pidetään usein vastuussa kristinuskon levittäjänä Etiopian ylängölle. Ensimmäisen suuremman kirkon paikalle rakennutti keisari 1400-luvun alkupuoliskolla Yeshaq I. Nykyisen nimensä kirkko sai hänen nuoremmalta veljeltään keisari Zara Yakobilta. Itse luostari jälleenrakennettiin ehkä 1500-luvun alussa ja hieman myöhemmin vuonna 1531 se tuhoutui Ahmad ibn Ibrahim al-Ghazin johtamien muslimien hyökkäyksessä. Luostarin merkitys väheni, kun Etiopian valtakeskus siirtyi lähemmäksi Gondaria ja Tanajärveä. Myös monet munkeista siirtyivät lähemmäs uusia valtakeskuksia. Vaikka Etiopian hallitsijat vierailivat silloin tällöin luostarilla, merkittävämpi siitä tuli uudestraan vasta 1800-luvun alkupuoliskolla hallinneen Sahle Selassien valtakaudella. Luostaria jälleenrakennuttivat hänen seuraajansa Yohannes IV ja Menelik II. Italian–Etiopian sodan aikana huhtikuussa 1937 paikalle etenivät italialaisen varakreivi Rodolfo Grazianin johtamat joukot. Italialaiset pitivät luostaria etiopialaisen sissitoiminnan keskuksena. 21. – 16. toukokuuta italialainen kenraali Pietro Maletti teloitutti 449 luostarin munkkia Debre Libanosin verilöylyssä. Henkiin jääneet karkotettiin Italian hallitsemaan Somaliaan. Graziani ilmoitti Italian diktaattori Benito Mussolinille, että "luostari on sulkenut ovensa lopullisesti". Verilöyly oli yksi suurimmista italialaisten toteuttamista raakuuksista Etiopian miehitysaikana. Keisari Haile Selassie rakennutti luostarin nykyisen kirkon vuonna 1963 tarinan mukaan koska hän oli kuullut profetian, jonka mukaan uuden kirkon rakennuttaminen johtaisi pitkään valtakauteen. Lähteet