Tallinna teletorn

Tallinna teletorn on teletorn Tallinnas Pirita linnaosas. Torni kõrgus on 314 meetrit. ENSV Riikliku Televisiooni- ja Raadiokomitee Vabariikliku Raadio-Telekeskuse Tallinna teletorn valmis 1980. aasta Moskva suveolümpiamängudeks, mille purjeregatt toimus Tallinnas. Ehitus oli osa programmist, kuid seda oli planeeritud juba enne, kui Moskvale anti olümpiamängude korraldusõigus. Nurgakivi pandi 30. septembril 1975 või isegi viis päeva varem, 25. septembril. Torn avati ametlikult 11. juulil 1980. 170 m kõrgusel asuv vaateplatvorm oli külastajatele avatud 26. novembrini 2007, pärast seda suleti see remondiks. Torn taasavati külastajatele 5. aprillil 2012. Teletorni arhitektid olid David Bassiladze ja Juri Sinis, insenerid Vladimir Obõdov ja Jevgeni Ignatov. Ehituse töödejuhataja oli Aleksander Ehala. Torn koosneb 190 m kõrgusest raudbetoontüvest ja sellele kinnitatud 124 m pikkusest metalltornist. Torni all on kahekorruseline hoone seadmetele, vestibüülidele ja konverentsikeskusele. All on torni läbimõõt 15,2 m ja seina paksus 50 cm. 140 m kõrgusel on torni läbimõõt 8,2 m. Ehitamiseks kulus 10 000 m3 betooni ja 1900 tonni terast. Torni kogumass on umbes 25 000 tonni. Ideaaltingimustes saab signaali edastada kuni 90 km kaugusele. Tallinna teletorni konstruktsioonierisused Tallinna teletorni ehitusel osales 32 ehitusettevõtet. Teletorni projekti loojad olid NSV Liidu Sideministeeriumi Riikliku Projekteerimisinstituudi spetsialistid Moskvas. Projekti peainsener oli Jevgeni Ignatov, peakonstruktor Vladimir Obõdov, arhitektid Juri Sinis ja David Bassiladze. Projekteerijatel oli kaks ülesannet: neil tuli valida teletorni konstruktsioon ja ehituskoht. Konstruktsiooniks valiti vabalt toetuv raudbetoonist alus koos terasest antenniosaga, üldkõrgusega 314 m. Raudbetoonist televisioonitorni sisemusse saab paigaldada kõik seadmed, ehitada vaateplatvormi koos restoraniga, kuhu võib pääseda tornis oleva kiirliftiga. Ideaaltingimustes on tornist võimalik kvaliteetset raadio- ja televisiooniprogrammi edastada 90 km raadiuses. Koha valikul pidi arvestama kaugusega linna tihedasti asustatud elurajoonidest, et tagada saadete kvaliteetne vastuvõtt. Silmas peeti veel pinnasegeoloogiat, kaugust lennujaamast ning Tallinna siluetti. Teletorn otsustati ehitada kesklinnast 8 km kaugusele puhketsooni, botaanikaaia ja motoklubi lähedusse. Koha kõrgus on 23 m üle merepinna. Teletorn paistab üle ümbritseva maastiku. Torn on nähtav nii merelt kui ka linnast. Torn koosneb kolmest osast: vundamendist, 190 m kõrgusest raudbetoontüvest ja 124 m kõrgusest terasantennist. 150–182 m vahel asub torni ülaehitis, mille läbimõõt on 38 m. Seal asuvad vaateplatvorm, restoran ja kommertsraadiote aparaadiruum. All tornitüve ümber asub kahekorruseline alumine ehitis, mille läbimõõt on samuti 38 m. Seal asuvad tehnika- ja abiteenistusruumid. Torni raudbetoonist vundamendiplaat, mille läbimõõt on 38 m ja paksus 2,5 m, asub 8,5 m sügavusel. Sellele plaadile toetub raudbetoonist tornitüvi, mille läbimõõt jalami juures on 15,2 m, 180 m kõrgusel 8,2 m. Tüve seina paksus on all 50 cm, üleval 35 cm ning seda põhjusel, et torn püsiks stabiilne ka tugevate tormidega. Kuni 1967. aastani olid kõik Eesti kõrghooned projekteeritud nii, et nad peaksid vastu teise tuuletugevusrajooni tuulejõule, kuid võttes arvesse 1967. aasta tormi, mil tuule kiirus ulatus 42 m/s, arvestati torni projekteerimisel neljanda tuuletugevusrajooniga. Torni kogumass on üle 20 000 tonni. Torni raskuskese asub tornitüve jalami juures ja seepärast ei saaks ta ümber kukkuda isegi siis, kui vundamendiplaat asuks maapinnal. Peatöövõtja oli Tallinna Ehitustrust ning alltöövõtjad Raudbetoontoodete Ehitustrust, Trust Metallkonstruktsioonid ja Trust Raadioehitus. Tellija oli Eesti NSV Sideministeeriumi Teletorni Ehituse Direktsioon, mille eesotsas oli direktor Vootele Tõsine. Ehituskäik Raudbetoontüve valmistamisel kasutati liugraketist. Raketis paigaldati 2,5 m kõrgusele, monteeriti sarrus ja valati betoon. Järgmise vöösektsiooni betoonimiseks tõsteti raketis üles ja ahendati nõutava läbimõõduni. Praegugi võib näha tornitüvel iga 2,5 m tagant betoneerimisjärke. Betoneerimine kestis kaheksa kuud. Kasutati betoonimarki M-400 põlevkivituha-portlandtsemendi sideainel, mille töötasid välja Tallinna Polütehnilise Instituudi teadlased professor Verner Kikase juhtimisel. Betoon on arvestatud kolmesajale külmakindluse tsüklile. Edasised uuringud näitasid, et betooni tugevus on normatiivsest suurem. Torni antenniosa on valmistatud terassilindritest. Metallkonstruktsioon paigaldati väljatõukemeetodil. Esmalt tõsteti väiksema läbimõõduga silinder üles, selle alla asetati suurema läbimõõduga alumine silinder ning plokkide ja vintside abil tõugati ülemine silinder ülespoole. Koostamise käigus monteeriti üleval igale silindrile televisiooni- ja ultralühilainesaatjate vibraatorid. Ülemise torniümbrise metallsõrestik massiga üle 120 tonni pandi kokku maapinnal, torni tüve ümber, ja tõsteti siis 170 m kõrgusele. Ehitustöid juhtisid algusest lõpuni töödejuhataja Aleksander Ehala ja brigadir Väino Saar, kes lahendasid ehitusel tekkinud probleeme ning kelle nõu võtsid projekteerijad alati kuulda. Teletorn on keeruline ehitis ja seepärast toimub selle seisundi üle pidev geodeetiline kontroll, et jälgida vundamendi vajumist, vertikaalhälvet, raudbetooni ja metallkonstruktsiooni seisundit ning muid parameetreid. Teletorni tipu lubatud kõrvalekalle tuule mõjul on 1,5 m, vaateplatvormil 90 cm. Peale tuule mõjutab torni päikesesoojus, mille mõjul joonistab tipp kõverjoone. Torni terasosas, kõrgustel 190 kuni 260 m, on kahte inimest mahutav lift ja luugid väljumiseks välisplatvormidele, millelt kontrollitakse ja parandatakse antenne. Tornitüve sees on 1050 astmega trepp, mis viib keldrikorruselt 190 m kõrgusele. Ehituse kronoloogia 30. september 1975 – tornile pandi nurgakivi aprill 1976 – lõpetati vundamendiplaadi paigaldus mai 1977 – ehitati raudbetoontüvi, milleks kulus 17 500 tonni betooni ja 330 km sarrust veebruar 1978 – valmis 52 raudbetoonplokist koosnev liftišaht aprill 1978 – alustati antenni metallosa kokkupanekut 13. juuni 1978 – saavutati torni projektkõrgus 314 m 30. oktoober 1978 – tõsteti üles ülemise ehitusosa sõrestik detsember 1978 – paigaldati ülemise ehitusosa 16 tuge, torn sai projekteeritud silueti 20. detsember 1979 – eetrisse saadeti esimene signaal 11. juuli 1980 – Tallinna teletorn avati pidulikult november 2007 – Tallinna teletorn suleti külastajatele nõuetekohaste evakuatsiooniteede ja väljapääsude puudumise tõttu 4. aprill 2012 – renoveeritud teletorn avati külastajatele Konverentsikeskus Torni all on kahekorruseline hoone seadmetele, vestibüülidele ja konverentsikeskusele. Vaateplatvorm ja restoran Vaateplatvorm ja restoran asuvad teletorni 21. ja 22. korrusel 170 m kõrgusel. Tornis on kaks lifti, mis liiguvad kiirusega 3,5 m/s ning jõuavad üles 49 sekundiga. Kohvik-restoran on Põhja-Euroopa kõrgeim avatud vaateplatvormiga restoran. Teletorni 21. korrusel on panoraamvaatega püsinäituse saal. Ilusa ilmaga näeb sealt 50 kilomeetri kaugusele. Korrusel on üles seatud 22 puutetundlike ekraanidega robotit, mille abil võivad külastajad tutvuda Eesti saavutustega, mis on leidnud tunnustust kogu maailmas. Vaateplatvormil on ridamisi klaasiga kaetud allavaatamise kohti, kuhu nõrganärvilistel ei soovitata astuda. 21. ja 22. korrusel on Eestis esimest korda kasutusele võetud udusprinklersüsteem, mis tulekahju korral tekitab ruumis tuld kustutava udu. Teletorniga seotud vahejuhtumeid 1980. aasta aprillis hoidis Väino Saar ehitusel ära suure õnnetuse. Sel päeval süttisid keevitaja lohakuse tõttu tornitüve šahti asetatud kaablid. Tõmme oli tugev nagu korstnas ja tuli tõusis kiiresti viiendalt korruselt kõrgemale. Väino Saar jõudis tulest ette, raius kaabli 23. korrusel läbi ega lasknud tulel metallosale levida. Kuumenemisel oleks metallosa võinud kokku variseda. Kuu aja pärast olid tulekahju tagajärjed likvideeritud. Augustiputši päevil üritasid Pihkva dessantdiviisi sõdurid 1991. aasta 21. augusti varahommikul teletorni hõivata. Aegade jooksul on teletorni antenne vahetatud. Seoses FM-laineala saatjate kasutuselevõtuga rekonstrueeriti leviantennid. Torni tippu paigaldati 12 m pikkune torukujuline piluantenn 45. telekanali saatja jaoks. Selle antenniga on seotud ka üks torni must päev. Tallinnas tegeles ettevõtja Jüri Makarov uue telejaama Tipp TV loomisega ning ta laskis teletornile paigaldada Itaalia saatja 45. televisioonikanali jaoks. 12 m pikkune toru, saatja antenn, oli ostetud Ameerika Ühendriikidest ja Makarov otsustas selle paigaldada Peterburist tellitud kopteri abil. Kõigepealt tehti antenni paigaldamise eeltööd. Kopteri abil võeti torni tipust maha vana raadiosideantenn. 1994. aasta 19. mai varahommikul tõusis kopter õhku koos uue antenniga, mis tuli paigaldada torni tipus olevasse pessa. Kopter koos trossi otsas rippuva antennitoruga oli tõusnud tornitipu kohale ja toru püüti asetada pessa. Tuul oli üsna tugev, umbes 8 palli (kuni 20,7 m/s). Lõpuks puudutas antenn torni ning lendurid arvasid, et antenn on kindlasti paigas, ja viskasid kinnitustrossi ära. Paari sekundi pärast kukkus toru tornist alla, põrkas vastu restorani katust ja piiret. Vaateplatvormi katusetala ja aknad purunesid, antenn murdus pooleks. Hiljem telliti uus antenn, mille paigaldasid antennimehed juhtivinsener Vitali Lonkini juhendamisel. Restorani katuse parandasid remondimehed Väino Saare juhtimisel. Tehnilisi andmeid Torni kõrgus: 314 m Vaateplatvormi kõrgus: 170 m Alus merepinnast: 24 m Kogumass: > 25 000 t Vaateplatvormi läbimõõt: 38 m Vundamendi sügavus: 8,5 m Vundamendiplaadi paksus: 2,5 m Lubatud kõrvalekalle tuule mõjul torni tipus: 1,5 m Vaateplatvormi lubatud kõrvalekalle: 90 cm Betoonosas (keldrist kuni metallosani) on 1050 trepiastet 13.–18. korruseni pole torn otseselt seest tühi, vaid need korrused on 20 m kõrgused (seal asuvad ainult liftišahtid ja tuletõrjetrepp). 2010. aasta veebruari seisuga edastati Tallinna teletornist järgmisi tele- ja raadioprogramme: FM-saatjad Vikerraadio Raadio 2 Radio 4 Klassikaraadio Raadio Tallinn Raadio 7 Maania Energy Sky Sky+ Russkoje Radio MyHits Dinamit FM Raadio 100 U-Pop Kuku Televisioonisaatjad DTV (digitaaltelevisioon) GSM-saatjad Telia Elisa Tele 2 Haldamine Kinnistu hoonestusõigus kuulub AS-i Levira asutatud sihtasutusele Tallinna Teletorn. Sihtasutus Tallinna Teletorn on maailma kõrgemaid vaateplatvormiga tornide haldajaid ühendava World Federation of Great Towersi liige. Sport Servakõnd Trepijooks Viited Kirjandus Tiit Masso. "100 ehitist". Tallinn: Valgus, 1983 Georgi Morozov. "Tallinna Teletorn 20". 1993 Välislingid Teletorni koduleht "Nõukogude sõjaväeside segamine augustis 1991" Okupatsioonimuuseum Meedias Frank Sprenk-Dorn. "Sidejuht Aadu Jõgiaas: Teletorni rünnatakse!" Eesti Päevaleht, 19. august 2004 ""Saatuslikud tunnid teletornis?" Katkendid Aadu Jõgiaasa raamatu "Veretu võitlus" käsikirjast". Maaleht, 17. august 2006 Kerttu Rannamäe. "Tallinna teletorn suletatakse külalistele". Eesti Päevaleht, 29. august 2007 Raimo Poom. "Teletorn tükib eurorahaga kultuuriobjektiks. Kas õigusega?" EPL, 10. veebruar 2009 "Teletorn tehakse 100 miljoni krooniga ufoks". Eesti Ekspress, 12. november 2009 Raigo Neudorf. "Teletorn läbib 100 miljonit krooni maksva uuenduskuuri". Postimees, 27. jaanuar 2010 "Algas Tallinna teletorni rekonstrueerimise hange". Postimees, 5. märts 2010 "Tallinna teletorni taastamiseks tuli kaheksa pakkumist". Postimees, 12. aprill 2010 Raigo Neudorf. "Teletorni juhi kohale kandideerib 60 inimest". E24, 23. aprill 2010 Anna Gavronski. "Tallinna teletorni renoveerimine sai nurgakivi". ERR, 15. juuni 2010 Maarja-Liis Arujärv. "Vastsündinud riigi esimene võit: vabaduse sünni päeval lõi Eesti Vene vägesid sidesõjas". Pealinn, 16. august 2010 «Minu aasta 1991»: Tallinna teletorni tuled. Postimees, 25. juuli 2011 Aadu Jõgiaas. "Valitsuse sidekeskuse ülem: putši ajal läksin peast halliks". Postimees, 19. august 2011 Pekka Erelt. "Teletorn võinuks valmimata jääda ehk 314 meetrit fotodes". Eesti Ekspress, 5. aprill 2012