Tallinna Polütehnikum

Tallinna Polütehnikum oli riigi kutseõppeasutus, mis valmistas ette keskharidusega 4. ja 5. taseme spetsialiste kolmes valdkonnas 15 erialal. 2026. aastal liideti see kolme teise kutseõppeasutusega ning moodustati Tallinna Tehnoloogiakolledž. Erialad Energeetika ja automaatika: Automaatik, 4. tase Sisetööde elektrik, 4. tase Sisetööde elektrik, 5. tase (jätkuõpe) Jaotusvõrgu elektrik, tase 4 (jätkuõpe) Jaotusvõrgu elektrik, 5. tase (jätkuõpe) IT ja telekommunikatsioon: Tarkvaraarendaja Telekommunikatsiooni nooremspetsialist Elektroonikaseadmete tehnik IT-süsteemide spetsialist Meedia: Multimeedia spetsialist (veebiarendaja) Visuaalmeedia spetsialist Printmeedia: Trükiettevalmistaja Printmeedia: Trükkal Fotograaf Teleoperaator Lavavalgustehnik Ajalugu Tallinna Linnavalitsuse istungil 9. aprillil 1912 otsustati linnavolikogult saada õigus taotleda tsaarivalitsuse Kaubandus- ja Tööstusministeeriumilt luba avada Tallinnas keskastme polütehniline kool (vene keeles среднее политехническое училище) kommerts, arhitektuuri, elektrotehnilise ja laevaehituse osakondadega. 1914. aasta septembris teatas Kaubandus- ja tööstusministeerium Tallinna linnavalitsusele, et nimetatud õppeasutuse kommertsharu lubatakse avada, aga esimesel aastal mitte enama kui kolme klassikomplektiga (ettevalmistus-, esimene ja teine klass). Tehnilised harud lisanduksid hiljem. Tallinna Polütehnikumi ajalugu algab 1915. aastal avatud Tallinna Linna Poeglaste Kommertskoolist. Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool Loa ja põhikirja hilise saabumise, kohustusliku hoolekogu valimise ja direktori kinnitamise tõttu Kaubandus- ja Tööstusministeeriumis otsustas linnavalitsus 9. novembri (vkj 27. oktoobri) 1914 aasta istungil avada Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool järgmisel, 1915/1916 õppeaastal Kordese (nüüd Kevade) tänaval Jakob Westholmi teise järgu erakooli ruumides. Kooli direktoriks kinnitati ministeeriumi poolt Nikolai Kann. Põhjusel, et edaspidi oleks tülikas tähistada kooli aastapäevi esimesel koolipäeval, otsustas õpetajate nõukogu teha seda linnavalitsuse asutamisotsuse vastuvõtmise kuupäeval 9. novembril. Kolmandal aastal koliti üüriliseks Kloostri tänaval asuva poisslaste keskkooli juurde ja alles 1918. aastal sai kommertskool omaette ruumid Harju tänava majja nr 48. Saksa okupatsiooni ajal 19. juulil 1918 linnavalitsus nimetas kommertskooli ümber saksa õppekeelega linna reaalkooliks (Stadtische Realschule) ja määras kooli direktoriks Ernst von Pezoldi ja. Kool töötas selle nime all 7. novembrini 1918. Saksa sõjaväe lahkumise järel Tallinnast alustas kool 14. novembril 1918 uuesti Tallinna Linna Poeglaste Kommertskoolina senise õpetaja Voldemar Raami juhtimisel. Tallinna linna II reaalkool Voldemar Raami palvel, kes 11. juunil 1919 määrati Rakvere Õpetajate seminari asutajadirektoriks, jäi teda suvel asendama Nikolai Neuhaus (eestistatult Enn Nurmiste), kes oli kommertskooli tunniandja. Lastevanemate ettepanekul ja linnavalitsuse toetusega kinnitas Haridusministeerium Nikolai Neuhausi augustis 1919 kommertskooli direktoriks. Oktoobris 1919 nimetas linnavalitsus Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli Tallinna linna II reaalkooliks. Tallinna linna ühistehnikagümnaasium 1923. aasta 20. juuni istungil võttis Tallinna linnavolikogu vastu Tallinna linna avalikkude keskkoolide võrgukava ning võrku võeti teiste hulgas Tallinna II reaalkool muudetud nimega Tallinna linna ühistehnikagümnaasium. 1923. aasta augustis otsustas valitsus 1920. aasta põhikirja alusel loodud Tallinna Tehnikumi (Tehnikaülikooli eellase) koosseisu kuulunud eeltehnikumi sulgeda ja selle asemel avada tehnikumi ruumides riigikool, Tallinna ühistehnikagümnaasium. 29. novembril 1923 teatas Haridusministeeriumi kooliosakond, et Tallinna ühistehnikagümnaasium on Haridusministeeriumi poolt ümber nimetatud Riigi ühistehnikagümnaasiumiks Tallinnas.. Tallinnas oli nüüd kaks ühistehnikagümnaasiumi – üks linna ja teine riigi ülal pidada ning 1923. aastal avalikkude keskkoolide seaduse elluviimise määrusega arvati mõlemad Eesti Vabariigi keskkoolide võrku. Riigi ühistehnikagümnaasium Linn pidas oma ühistehnika gümnaasiumi kulukaks ja tegi Haridusministeeriumile ettepaneku võtta see riigi ülal pidada ja nii liideti need sarnased ühistehnikagümnaasiumid Vabariigi Valitsuse 10. juunil 1925 otsusega üheks Riigi ühistehnikgümnaasiumiks. Direktoriks kinnitati Enn Nurmiste. EV Haridusministeerium määras Riigi ühistehnikagümnaasiumi ajalooliseks algusajaks (mis on ühtlasi Tallinna Polütehnikumi algusaeg) Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli algusaja, 9. novembri 1915. Tallinna Tehnikum 1928. aasta Tallinna Tehnikumi seaduse ja Vabariigi Valitsuse 1929. aasta Tallinna Tehnikumi elluviimise määruse järgi kujundati Riigi ühistehnikagümnaasiumist 1929. aastal Tallinna Tehnikum, aadressiks Imanta tänav 6. Ette nähti koolitada inseneriabilisi, tehnikuid ja maamõõtjaid, kes võisid iseseisvalt juhatada ja toimetada töid, mille ulatuse määrasid kutseõiguse seadused. Selguse mõttes kasutati nüüd teise, 1920. aasta põhikirja alusel loodud insenere ettevalmistavat Tallinna Tehnikumi, millest arenes Tallinna Tehnikaülikool, nimetamist "kõrgemaks tehnikumiks". 1932. aasta suvest kuni 1936. aasta suveni oli mõlemal Tallinna Tehnikumil üks ja seesama direktor Enn Nurmiste. Tema ülesandeks oli haridusministeerium seadnud arendada keskastme tehnikumi ja viia lõpuni kõrgema Tallinna Tehnikumi sulgemine. 1935. aastal tähistas Tallinna Tehnikum 20. aastapäeva. Aktusel viibinud rohkearvulise rahvahulga kaasaelamisel õnnistas Tallinna Tehnikumi lipu sisse Tallinna praost, mille järel andis selle direktor Enn Nurmistele üle haridus-sotsiaalminister Nikolai Kann. Sündmust kajastati ka ajalehtedes. Lipp elas kindlas peidupaigas üle Nõukogude Liidu okupatsiooniaastad ja on seejärel taas aukohal Tallinna Polütehnikumi kollektiivi pidulikel üritustel. Suursündmuseks Tallinna Tehnikumi ajaloos oli kindlasti nurgakivi panek oma koolimajale 1939. aastal. See hoone on koduks jäänud Tallinna Tehnikumi järglasele, Tallinna Polütehnikumile. 1940. aasta suvel Eesti okupeeriti ja inkorporeeriti NSV Liidu koosseisu. Koolidesse viidi sisse ideoloogilised õppeained, kuid suurte ümberkorraldusteni veel ei jõutud, sest algas sõda. Saksa okupatsiooni ajal (august 1941 – september 1944) viidi tehnikumid omavalitsuste alluvusse ja jätkasid tööd sõjaajast tingitud ümberkorraldustega. Erialaainete õpetamine Tallinna Tehnikumis jätkus Eesti Vabariigi aegsete õppekavadega. Tallinna I Tööstustehnikum 1944. aasta septembri lõpus Nõukogude okupatsiooni taas kehtestamise järel tuli taaskäivitada sõjast räsitud tehnikumid. Selleks kasutati võimaluse korral endisi koolijuhte. Tehnikumid viidi Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi alluvusse ja muudeti nende nimed. Tallinna Tehnikumi nimeks kinnitati Tallinna I Tööstustehnikum ning direktoriks kinnitati Enn Nurmiste. Tallinna Elektromehaanika Tehnikum 1945. aasta esimeses pooles HRK jätkas intensiivselt tehnikumide ümberkujundamist NSVL süsteemile. Rahvakomissariaatitelt ja keskasutustelt ning Eesti NSV Plaanikomiteelt saadud andmed olid aluseks tehnikumide võrgu ja nende arendamise perperpektiivplaani (tiitelnimestiku) koostamisel, milles Tehnikumide struktuur, nimed ja õpetatavad erialad olid viidud vastavusse Nõukogude Liidus kasutatavatega. Välja selgitatud erialade jaotamisel tehnikumide vahel arvestati nende reaalseid võimalusi.Veebruari lõpus 1945 palus ENSV HRK seoses tehnikumide üleminekuga üleliidulistele õppekavadele ja õppeplaanidele NSVL Kõrgemate Koolide Komiteel kaasa aidata üleliiduliste õppekavade ja õppeplaanide saamisele. Võrgu projekt ja perspektiivplaan said heakskiidu ENSV Rahvakomissaride Nõukogult ja 19. aprillil 1945 kinnituse NSVL Rahvakomissaride Nõukogu juures asuvalt Kõrgemate Koolide Komiteelt. Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi ümberkujundatud tehnikumide nimekiri, struktuurid ja erialad avaldati ajalehes Nõukogude Õpetaja 25. mail 1945. aastal. Tallinna I Tööstustehnikumi muudetud nimeks oli kinnitatud Tallinna Elektromehaanika Tehnikum. 1945/1946 õppeaastat alustasid HRK tehnikumid nendele kinnitatud NSVL tehnikumides kasutatavate erialade, õppekavade ja õppeplaanidega. Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikum 1952. aasta maikuus viidi NSV Liidu Ministrite Nõukogu korralduse alusel Tallinna Elektromehaanika Tehnikum haridusministeeriumi alluvusest Eesti NSV Kommunaalministeeriumi alluvusse ja muudeti tema nimi Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumiks. Tallinna Polütehnikum 1956. aastal nimetati Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikum Tallinna Polütehnikumiks, seda nime kannab kool tänini. 30. novembril 1987 avaldas ENSV Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeerium käskirja nr 257 "Ministeeriumi süsteemi keskeriõppeasutuste asutamisaastate kinnitamine", mis põhines laekunud arhiivimaterjalidele, ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi teatistele ja tunnustatud ajaloolaste töödele. Nimekirjas on Tallinna Polütehnikumi asutamisajaks kinnitatud 1915. aasta. Tallinna Tehnoloogiakolledž – Techno TLN 2026. aasta 1. juulist liideti Eesti Haridus- ja Teadusministeeriumi otsusel Tallinna Polütehnikum kolme Tallinna kutsekooliga (Lasnamäe Mehaanikakool, Tööstushariduskeskus ja Ehituskool) ning nimetati Tallinna Tehnoloogiakolledžiks. Nimed Kool on kandnud järgmisi nimesid: 1915 – Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool 1918 – Linna Reaalkool (Stadtische Realschule) 1919 – Tallinna Linna II Reaalkool 1923 – Tallinna Linna Ühistehnikagümnaasium 1925 – Riigi Ühistehnikagümnaasium 1929 – Tallinna Tehnikum 1944 – Tallinna I Tööstustehnikum 1945 – Tallinna Elektromehaanika Tehnikum 1952 – Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikum 1956 – Tallinna Polütehnikum 01.07.2026 – Tallinna Tehnoloogiakolledž Pilte Viited Välislingid Tallinn: vaade Pärnu maanteele Tõnismäelt, postkaart 1960, Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis DIGAR