Võmmorski uus tsässon

Võmmorski uus tsässon on nelipühade ehk suvistepüha tsässon, mis ehitati 1998–1999. aastal Võmmorski vana tsässona lähedale. Paikneb keset Võmmorskit teede ristil Piusa jõest lõuna pool. Tsässon pühitseti 18. augustil 1999. Uue tsässona ehitust alustati, sest vana tsässon oli aastaid tagasi jäetud hooletusse ning selle taastamist ei peetud otstarbekaks. Ehituse eestvedaja oli isa Rafael (Raul Hindrikus). Hoone telliti firmalt Kapa Puit. Ehituslikud andmed Hoone on heas ehituslikus seisukorras. Tsässon on ühekorruseline, viilkatusega, nelinurkse põhiplaaniga männipuidust freespalkehitis (palgi diameeter 17,5 cm) välismõõtudega 507 x 386 cm. Hoonel on üks siseruum (9,1 m²) ja väline varjualune (3,1 m²). Seina kõrgus vundamendist seina ja sarika ühenduskohani on 200 cm ja katuseharjani 385 cm. Palgid on nurkades seotud koerakaelanurgaga*. Hoone katus on kaetud kalasabamustriliselt löödud kahekordse männipuidust sindelkattega. Keset katust paikneb puidust tornil sibulkuppel, mille tipus on treitud ümarmaterjalist rist. Hoonel on katuslagi ja eraldi lagi puudub. Välisuks on püstise voodrilauaga kaetud soojustatud ühepoolne uks, mille mõõdud on 178 x 93 cm ning see avaneb väljapoole. Ukses on klaasitud nelja ruuduga aken. Nii hoone põhja- kui ka lõunaküljel on paksude, kohati värviliste klaasidega ühekordsed nelja ruuduga ruudukujulised puitaknad (46 x 46 cm). Hoone välisilme ei ole kümne aasta jooksul muutunud. Sisustus Tsässona tagaseinas on ikoonilaud, millel seisab mitmeid väiksemaid uuemaid ikoone. Tagaseina keskel on ikoon „Aabrahami külalislahkus”, mis on traditsioonis tihti kasutusel troitsa (Kolmainu) püha ikoonina. Pühapilt on kaetud linase pühaserätiga. Räti otsad on kaunistatud villase koekirja ja heegelpitsiga. Peaikooni ees ripub seinale kinnitatuna klaasist õlilamp. Põrandal on puuvillane põrandavaip. Viited Kirjandus Võmmorski. Suvistepühi ehk Nelipühi (ka Troitsa või Püha Kolmainu) tsässon (uus). – Jaanus Plaat, Arne Maasik. Õigeusu kirikud, kabelid ja kloostrid Eestis. Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011. Lk 938–943