Tartu observatorija

Tartu observatorija (igauņu: Tartu Observatoorium) ir lielākā astronomijas observatorija Igaunijā, kas dibināta 1810. gadā Tartu apgabalā. 1964. gadā, lai samazinātu gaismas starojuma ietekmi, observatorija pārcēlās uz piemērotāku vietu novērošanai — Teraveres ciemu (20 km uz dienvidrietumiem no Tartu). Laika gaitā observatorija savu vārdu ir mainījusi vairākas reizes — Dorpatas observatorija (1810—1893), Svētā Georga Observatorija (1893—1919), Tartu astronomijas observatorija (1919—1964), Tartu astrofizikas observatorijas Strūves Igaunijas Zinātņu akadēmijas observatorija (1964—1995) un Tartu observatorija (kopš 1995. gada). Observatorijas vēsture Observatorija tika izveidota pie Tartu Universitātes 1810. gadā. Observatorijas ēka (tagad tā ir Tartu Universitātes Vecā observatorija) tika uzcelta uz Toomes (Doma) kalna, to projektēja Johans Vilhelms Krauze. Pirmos observatorijas instrumentus uzstādīja 1814. gadā Frīdrihs Georgs Vilhelms Strūve; viņš arī uzsāka novērojumus ar šiem teleskopiem. 1824. gadā tika uzstādīts 9 collu refraktoru Frauenhofera ražots teleskops — tolaik lielākais ahromatiskais teleskops pasaulē. 1946. gadā observatorija tika atdalīta no Tartu universitātes un kļuva par Igaunijas PSR Zinātņu akadēmijas īpašumu. 1947. gada 1. janvārī tika izveidots Igaunijas PSR Matemātikas un mehānikas Zinātņu akadēmijas Fizikas institūts. Vecā Tartu universitāte kļuva par šīs iestādes daļu. 1950. gadā sāka meklēt jaunu vietu observatorijai. 1952. gada 9. oktobrī institūts tika pārdēvēts par Fizikas un astronomijas institūtu. 1957. gadā institūts saņēma zemi jaunās observatorijas celtniecībai 20 km uz dienvidrietumiem no Tartu, nākamajā gadā tika uzsākta būvniecība. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Tartu observatorija. Tartu Observatorija (igauniski) Tartu Observatorijas vecā ēka (angliski)