Kilingi-Nõmme

Kilingi-Nõmme on vallasisene linn Pärnumaal Saarde vallas. Linn on Saarde valla haldus- ja teeninduskeskus. Kilingi-Nõmme EHAK-kood on 3083. 31. detsembri 2025. aasta seisuga elas Kilingi-Nõmme linnas rahvastikuregistri järgi 1497 inimest. Asend Kilingi-Nõmme paikneb Pärnumaa lõunaosas Sakala kõrgustiku läänepoolsel äärealal Humalaste jõe ülemjooksul. Linn asub Pärnust umbes 40 km kaugusel ning moodustab Saarde valla kesksema asula. Linn on kujunenud ajaloolise Pärnu–Valga maantee äärde. Kilingi-Nõmme kõrvalt möödub Valga–Uulu maantee, mis ühendab linna Pärnu, Uulu, Valga ja Lõuna-Eesti suunaga. Kilingi-Nõmmest algab ka Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee, mis seob linna Viljandi ja Tartu suunaga. Kilingi-Nõmme lähikonda jäävad Kilingi, Saarde, Tõlla, Väljaküla, Mustla, Allikukivi, Tihemetsa ja Kanaküla. Saarde vald asub Pärnumaa kaguosas ning piirneb Häädemeeste, Tori, Põhja-Sakala, Mulgi ja Mõisaküla piirkonnaga ning Läti Vabariigiga. Kilingi-Nõmmet läbis endine Pärnu–Mõisaküla raudteelõik, mis oli osa ajaloolisest Tallinn–Pärnu–Riia raudteeühendusest. Raudteelõik võeti üles 2008. aastal, kuid Kilingi-Nõmme raudteejaama hoone ja endine raudteekoridor on jäänud linna ajaloolise ruumistruktuuri osaks. Nimi ja kujunemine Kilingi-Nõmme on kujunenud Kilingi mõisa ja Nõmme kõrtsi ümbrusse, ajaloolise Pärnu–Valga tee äärde. Kilingi mõisat on mainitud 1560. aastal nimekujul Ovelgunne. Mõisa eestikeelne nimi Kilingi on pärit omanike Schillingite perekonnanimest: 1663. aastal panditi mõis Valentin Schillingile ning tema järglaste käes oli mõis kuni 1752. aastani. Mõis ise asus praeguse Saarde küla piires. Nõmme kõrts oli olemas hiljemalt 1789. aastal ning sellest kujunes hilisema asula üks alguspunkte. Kõrtsi ümbrus paiknes tähtsa maantee ääres, mistõttu kujunes sinna järk-järgult teeäärne asustus, kus said areneda kaubandus, käsitöö ja kohalik teenindus. Asula kasv kiirenes 1870. aastatel, kui suur osa Kilingi mõisa maid jagati õigeusku siirdunud talupoegadele. 19. sajandi lõpul oli Kilingi-Nõmme juba alevikulaadne asula. 1895. aastal rajatud Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ja Kilingi-Nõmme raudteejaam tugevdasid asula rolli Saarde kihelkonna kesksema kaubandus- ja liiklussõlmena. 1919. aastal sai Kilingi-Nõmme aleviks ja 1. mail 1938 jõustunud linnaseadusega linnaks. Kohanime esimene pool viitab Kilingi mõisale ja teine pool Nõmme kõrtsile. Ajaloolises kasutuses on esinenud ka Kilingi ja Nõmme nimekuju eraldi, kuid asula ametliku nimena kinnistus liitnimi Kilingi-Nõmme. Nime kujunemine peegeldab asula kahte lähtekohta: mõisamaadele rajatud asustust ja maanteeäärse kõrtsi ümber tekkinud alevikku. Ajalugu Kilingi-Nõmme kujunes Kilingi mõisa Nõmme kõrtsi juurde. Kilingi mõisat on mainitud 1560. aastal nimekujul Ovelgunne. Mõisa eestikeelne nimi Kilingi on seotud mõisa omanike Schillingite perekonnanimega: 1663. aastal panditi mõis Valentin Schillingile ning tema järglaste käes oli mõis kuni 1752. aastani. Mõis ise paiknes praeguse Saarde küla piires. Nõmme kõrts oli olemas hiljemalt 1789. aastal. Kõrtsi ja Pärnu–Valga maantee ümbrus kujunes hilisema asula algtuumikuks. Asula arenes Kilingi riigimõisa maadel ning selle kasvule aitas kaasa paiknemine Pärnu ja Valga vahelisel tähtsal maanteel. Kilingi-Nõmme kasv kiirenes 1870. aastatel, kui suur osa Kilingi mõisa maadest jagati õigeusku siirdunud talupoegadele. Sellest ajast kujunes Nõmme kõrtsi ümbrusest Saarde piirkonna uus teeäärne keskus. Saarde kirik ja kalmistu jäid asulast lõuna poole, kuid majanduslik ja aleviline elu koondus üha enam maanteeäärsesse Nõmme alevikku. 1890. aastate lõpuks oli Nõmme alevik kasvanud elavaks käsitöö-, kaubandus- ja seltsielu keskuseks. Adolf Richteri Liivimaa aadressiraamatu järgi oli 1898/1899. aastal Kilingi valla koosseisu kuulunud Nõmme alevikus umbes 50 maja ja ligikaudu 500 elanikku. Alevikus töötasid luteriusu vallakool ja kreeka õigeusu kirikukool. Tegutsesid tuletõrjeselts, karskusselts „Õilme”, raamatupood, fotoateljee ning arvukad käsitöölised ja kaupmehed. Suur aastalaat toimus 28. augustil ning turg oli avatud reedeti. 1895. aastal rajati kitsarööpmeline Valga–Ruhja–Pärnu raudtee, mis kulges läbi Kilingi-Nõmme. Raudtee sidus asula Pärnu, Mõisaküla, Ruhja ja Valga suunaga ning tugevdas selle positsiooni piirkondliku keskuse ja kaubapaigana. Samal ajal ehitati Kilingi-Nõmme raudteejaam. 20. sajandi alguses kujunes Kilingi-Nõmme keskuseks Pärnu tänav, mis järgis Pärnut ja Valgat ühendavat maanteed. Nõmme kõrtsi lähikonda kerkis järjest uusi käsitöökodasid, poode ja esinduslikumaid elumaju. Pärnu tänava kõrval kujunes oluliseks ka Saarde kiriku juurde viiv Kiriku tänav. 1911. aastal asutatud Saarde Põllumeeste Seltsist välja kasvanud Saarde Majandusühisus kujunes Kilingi-Nõmme üheks tähtsamaks majandusjõuks. Esimese maailmasõja ajal valmis majandusühisuse silmapaistev peahoone, mida on nimetatud Kilingi-Nõmme maamärgiks. Hoones paiknesid põllumeeste seltsi, majandusühisuse ja laenu-hoiuühisuse kontorid ning kauplus. Hoone pääses 1941. aasta sõjasündmustes suuremast hävingust, kuid selle välimust muudeti tugevalt 20. sajandi teisel poolel. 1917. aasta lõpus andis Pärnu maakonnanõukogu Kilingi-Nõmmele iseseisva alevi õigused. 1919. aastal pandi tänavatele nimed ja siseminister kinnitas omavalitsuse õigused. Samal aastal sai Kilingi-Nõmme aleviks. 1920. ja 1930. aastatel arenes Kilingi-Nõmme kiiresti. 1928. aastal elas alevis 1405 inimest. Tegutsesid 22 tööstusettevõtet, nende seas lauavabrikud, värvimiskojad, parkimiskojad, mehaanikakojad, köie- ja nööritööstused, limonaaditööstused, elektrijaam, villaketrus, kommivabrik, jahuveski, trükikoda, tsementtarvete tööstus ning tärpentiini- ja värvitööstus. Alevis oli 56 poodi, nende seas talurahva- ja segakauplused, turupoed, linakauplused, lihapoed, pagarid ja raamatukauplused. Lisaks tegutses arvukalt käsitöölisi, muu hulgas õmblejaid, kudujaid, kingseppi, rätsepaid, tislerid, seppi ja päevapiltnikke. Aastas peeti kuus laata ja turg töötas kaks korda nädalas. Alevi hoonestus oli valdavalt puidust. 1928. aastal oli alevis 312 elamut, neist enamik puithooned; kivimaju oli viis, savist hooneid üks ja kahekorruselisi hooneid kolmteist. Kilingi-Nõmme alevivalitsus võttis 1933. aastal vastu kohaliku ehitusmääruse, mille järgi tohtis alevi keskuse tänava äärde ehitada ainult kivist või krohvitud seintega ning vähemalt kahekorruselisi maju. See näitab, et alevi keskuse kujundamisel püüti anda asulale linnalikumat ilmet. 1930. aastatel valmis Kilingi-Nõmmes mitu silmapaistvat hoonet. 1928. aastal ehitati kõrge torniga pritsimaja, mis on hiljem olnud üks linna tuntumaid ehitisi. 1937. aastal valmis moodne kahekorruseline silikaatkivist raudteejaamahoone, mille kavandas arhitekt Henrik Otloot. 1930. aastate lõpul ehitati ka funktsionalistlikke ja traditsionalistlikke elu- ja ärihooneid, millest osa hävis 1941. aasta sõjasündmustes. 20. aprillil 1937 puhkes Kilingi-Nõmme II algkoolis kinoseansi ajal tulekahju. Projektoris süttis filmilint ning tuli levis ka lahtistes karpides olnud filmidele. Õnnetuse ajal oli koolimaja teisel korrusel korraldatud filmiseanss, kus viibis üle saja lapse. Kohapeal hukkus üks laps, hiljem suri haiglas kuusteist last ja viimane, 18. ohver suri 20. aprillil 1940 Tallinnas. Vigastada sai üle 50 lapse. Põleng vapustas kogu Eestit. Ohvrite ühismatus toimus Saarde kirikust Saarde kalmistule. 8. juunil 1941 avati Saarde kalmistul tuleõnnetuses hukkunud kooliõpilaste mälestusmärk, mille autor oli skulptor Paul Horma. 1. mail 1938 jõustunud linnaseadusega sai Kilingi-Nõmme alev kolmanda astme linnaks. Linnaks saamine kinnistas Kilingi-Nõmme rolli Saarde piirkonna haldus-, kaubandus- ja teeninduskeskusena. 1939. aastal valiti Kilingi-Nõmme linnavolinikud ja linnavanemaks sai Albert Oissaar. 1940. aastal oli linnavanem Helmut Nirk. 4. juulil 1941 toimus suvesõja ajal Kilingi-Nõmmes Liivamäe lahing, kus Kilingi-Nõmme omakaitse tõrjus tagasi Pärnu hävituspataljoni rünnaku. Lahingu järel jõudsid linna Punaarmee karistusüksused. 5. juulil 1941 süüdati ja hävitati Kilingi-Nõmmes mitu hoonet; eriti said kannatada Kiriku, Laada, Turu ja Pärnu tänava piirkond ning Saarde segatööstuse hooned. 1941. aasta sõjasündmused lõhkusid osa Kilingi-Nõmme ajaloolisest linnasüdamest. Kiriku tänava vanem hoonestus hävis peaaegu täielikult. Pärnu tänava äärde koondunud äriline keskus jäi küll osaliselt püsima, kuid mitmed 1930. aastatel valminud moodsad elu- ja ärihooned hävisid või said kannatada. Nõukogude ajal jäi Kilingi-Nõmme Saarde piirkonna kohalikuks keskuseks. Linnas tegutsesid koolid, kultuuriasutused, kauplused, teenindusasutused ja tootmisettevõtted. Sõjajärgsel ajal muudeti osa varasemaid äri- ja ühiskondlikke hooneid uute funktsioonide tarbeks. Saarde Majandusühisuse hoone kõrvale lisati 1950. aastatel kooperatiivi sööklat ja kontorit sisaldanud osa ning 1960. aastatel kaubamajaosa. 1950. aastatel oli Kilingi-Nõmme ka rajoonikeskus. Linnas paiknesid rajooni täitevkomitee, partei- ja haldusasutused, kohalik ajalehetoimetus ning trükikoda. Sellest ajast on mitmel linna hoonel olnud erinevaid avalikke ja administratiivseid kasutusviise. 1975. aastal suleti Kilingi-Nõmmet läbinud kitsarööpmeline raudtee ja senine raudteejaam. Aastatel 1975–1981 rajati läbi Kilingi-Nõmme laiarööpmeline Pärnu–Mõisaküla raudtee ning endine raudteejaam muudeti raudteepeatuseks. Reisirongiliiklus Pärnu–Mõisaküla liinil lõppes 1996. aastal, kaubarongid sõitsid veel 2000. aastate alguseni ning raudtee võeti üles 2008. aastal. Pärast Eesti taasiseseisvumist jätkas Kilingi-Nõmme iseseisva linnomavalitsusena. Linn säilitas Saarde piirkonna haldus- ja teeninduskeskuse rolli, kuid elanike arv hakkas 20. sajandi lõpus ja 21. sajandi alguses vähenema. 2005. aastal ühinesid Kilingi-Nõmme linn, senine Saarde vald ja Tali vald. Moodustunud omavalitsuse nimeks sai Saarde vald ning Kilingi-Nõmme säilis asustusüksusena vallasisesena linnana. 2017. aasta haldusreformi järel moodustus praegune Saarde vald, kui ühinesid senine Saarde vald ja Surju vald. Kilingi-Nõmme jäi ka pärast haldusreformi Saarde valla keskuseks. 2020. aastatel lisandus Kilingi-Nõmmele uus tehnoloogiline tegevusala. 2021. aastal rajas Ameerika Ühendriikide satelliidifirma Globalstar linna maajaama. 2025. aastal teatas ettevõte maajaama laiendamisest ja uute antennide lisamisest. Haldusajalugu Ajalooliselt paiknes Kilingi-Nõmme Saarde kihelkonnas ja oli seotud Kilingi mõisa maadega. 1919. aastal sai asula aleviks ja 1938. aastal linnaks. Eesti Vabariigi ajal oli Kilingi-Nõmme omaette omavalitsusüksus. 2005. aastal kaotas linn iseseisva omavalitsuse staatuse, kui ühines Saarde ja Tali vallaga. Pärast ühinemist säilis Kilingi-Nõmme vallasisesena linnana. 2017. aasta haldusreformi järel jäi Kilingi-Nõmme Saarde valla keskuseks. Rahvastik 1900. aasta paiku elas Kilingi-Nõmmes umbes 500 inimest. 1928. aastal oli elanikke 1422 ja 1934. aastal 1663. 1959. aasta rahvaloenduse ajal elas linnas 2141, 1970. aastal 2319, 1979. aastal 2507 ja 1989. aastal 2504 inimest. 2000. aasta rahva ja eluruumide loenduse järgi elas Kilingi-Nõmmes 2223 inimest. Eesti Entsüklopeedia Saarde valla asulate tabelis on Kilingi-Nõmme 2010. aasta rahvaarvuks antud 2092 inimest. 1. jaanuaril 2025 elas Kilingi-Nõmme linnas 1512 inimest. Rahvastikuregistri 31. detsembri 2025. aasta väljavõtte järgi oli linnas 1497 elanikku. Linnapilt ja miljöö Kilingi-Nõmme linnapilt on kujunenud eeskätt ajaloolise Pärnu–Valga maantee äärse asustusena. Linna peatänava telg järgib vana maanteekoridori ning selle äärde koondusid alevi- ja linnaperioodil kauplused, käsitöökojad, ühiskondlikud hooned ja elumajad. Ajaloolisele keskusele annavad iseloomu valdavalt madal puithoonestus, tänavaäärsed väikeelamud, endised ärihooned ning 20. sajandi alguse ja Eesti Vabariigi aegne aleviarhitektuur. Kilingi-Nõmme eripäraks on ajaloolise peatänavaäärse puithoonestuse suhteliselt hea säilimine. Linna keskosas on jälgitav endise alevi kujunemisloogika: hooned paiknevad tänava suhtes tihedalt, krundid on kitsad ja piklikud ning tänavaruum on kujunenud järk-järgult koos kaubanduse, teeninduse ja kohaliku omavalitsuse arenguga. Kilingi-Nõmme ajalooline hoonestuslaad on oluline osa linna miljööväärtusest. Miljööalad hõlmavad eri ajajärkude – I maailmasõja eelse aja, Eesti Vabariigi aastate 1920–1940 ja nõukogude perioodi – hoonestust, mis on Kilingi-Nõmmele iseloomulik või eri perioodide ilmekas ja hästi säilinud näide. Saarde valla üldplaneeringu eelnõus on Kilingi-Nõmme miljööväärtuslike hoonestusalade määratlemisel tuginetud Leele Välja 2006. aasta tööle „Kilingi-Nõmme arhitektuuripärandi analüüs. Ettepanekud mälestisteks ja miljööaladeks”. Miljööväärtuslike alade eesmärk on hoida eri ajajärkudel kujunenud linnaruumi, ajaloolist hoonestuslaadi, tänavavõrku, kinnistustruktuuri ja väikelinnale omast mõõtkava. Kilingi-Nõmme ajaloolises keskuses on olulised Pärnu tänava ja sellega seotud kõrvaltänavate hoonestus, kunagise laadaplatsi ümbrus, raudteejaama piirkond ning tuletõrjehoonetega seotud linnaruumi osa. Osaliselt on säilinud ka 20. sajandi algul ehitatud tuletõrjehoonete kompleks, mis meenutab Kilingi-Nõmme varasemat seltsi- ja alevielu. 20. sajandi alguse tuletõrjeseltsid olid väikelinnades sageli ühtaegu nii praktilise päästevõimekuse kandjad kui ka kohaliku ühistegevuse ja seltsielu keskused. Linnaruumi on mõjutanud ka Kilingi-Nõmme raudteejaam ja sellega seotud hoonestus. Raudtee tõi Kilingi-Nõmmele 19. sajandi lõpul uue arengutõuke ning jaama ümbrus kujunes üheks asula oluliseks liikumis- ja kaubanduspiirkonnaks. Kuigi raudtee on hiljem üles võetud, on raudteejaama hoone ja endine raudteekoridor jätkuvalt osa linna ajaloolisest ruumimälust. Kilingi-Nõmme miljööd on mõjutanud ka 1941. aasta sõjasündmused, mil osa ajaloolisest hoonestusest hävis. Eriti tugevalt sai kannatada Kiriku tänava ja selle ümbruse vanem hoonestus. Sõjajärgne ülesehitus, nõukogudeaegsed korterelamud ja hilisemad avalikud hooned lisasid linnapilti uusi kihistusi. Peatänavaäärne väikelinnalik struktuur on üldplaneeringus käsitletud Kilingi-Nõmme miljööväärtusliku linnaruumi osana. Tänapäeva Kilingi-Nõmme linnapilt ühendab eri ajastute kihistusi: vana maanteelinna puithoonestust, Eesti Vabariigi aegseid esinduslikumaid ühiskondlikke ja ärihooneid, sõjajärgset hoonestust, nõukogudeaegseid elamuid ning uuemaid avaliku ruumi lahendusi. Miljööväärtusliku ala käsitlus aitab säilitada ajaloolist järjepidevust, kus linna väärtus ei seisne ainult üksikutes hoonetes, vaid nende koosmõjus tänavate, kruntide, haljastuse ja väikelinnaliku mõõtkavaga. Kultuuri- ja mälestusobjektid Kilingi-Nõmme keskuses paikneb Saarde Vabadussõja mälestussammas, mis püstitati Saarde kihelkonna I maailmasõjas ja Vabadussõjas langenud sõdurite mälestuseks. Mälestussammas avati 5. juunil 1933. Sõdurikuju modelleeris skulptor Anton Starkopf. Military Heritage Tourismi käsitluse järgi modelleeriti sõdurikuju Vabadussõjas võidelnud Kilingi-Nõmme tuletõrjeseltsi sekretäri Lembito Hansbergi järgi. Mälestussammas lõhuti 1945. aastal ja taasavati 24. juunil 2008. Mälestusmärk on kantud kultuurimälestiste registrisse. Kilingi-Nõmme ja Saarde piiril paikneval Saarde kalmistul asub 1937. aasta Kilingi-Nõmme II algkooli põlengus hukkunud laste ühishaud ja mälestusmärk. Leinava ingliga hauakuju avati 1941. aasta kevadel. Mälestussammas on skulptor Paul Horma raidkiviteos. Hauasammas koos graniitalusega on 3,5 meetrit kõrge. 1937. aasta tuleõnnetus oli üks Eesti rängemaid lastega seotud rahuaegseid õnnetusi ning selle ohvrite mälestamine on oluline osa Kilingi-Nõmme kohalikust mälukultuurist. Kohalikus pärimuses on tuntud ka Põhjasõja-aegse taustaga ajalooline mänd. Pärimuse järgi paiknes praeguse Kilingi-Nõmme keskpargi ehk kunagise laadaplatsi kohal Vene sõjaväe laager. Elmar Nugise 1934. aasta raamatus „Saarde kihelkond” seostati paika Vene väepealiku matusega ning laadaplatsil kasvanud omapärase kaheharulise männiga. Männi jäänuseid on käsitletud Kilingi-Nõmme kohaliku pärimus- ja mälupaigana. Kilingi-Nõmmest umbes 7 km kaugusel Punapargi juures toimus 1918. aasta lõpul Punapargi lahing, kus põrkasid kokku Eestist taanduv Saksa väeosa ja Eesti kaitsesalk. Samas piirkonnas toimus 1919. aasta alguses lahing pealetungivate Vene enamlastega. Punapargi mälestuskivi avati 1934. aastal. Mälestuskivi hävitati Nõukogude okupatsiooni ajal ja taastati 1988. aastal. Punapargi mälestusmärk paikneb ajalooliselt Voltveti piirkonnas ning on seotud Kilingi-Nõmme ja Saarde kihelkonna Vabadussõja mälestustraditsiooniga. Kilingi-Nõmmes asub ka Liivamäe lahingu mälestuspaik. Liivamäe lahing toimus 4. juulil 1941 Suvesõja ajal Kilingi-Nõmmes. Lahingu mälestuspaika püstitati 2001. aastal mälestusrist tekstiga „Liivamäe lahingupaik 04.07.1941”. 2016. aastal paigaldati lahingupaika uus infotahvel ning 2021. aastal avati lahingu 80. aastapäeva puhul mälestuspink. Kilingi-Nõmme kultuurielu keskuseks on olnud ka Kilingi-Nõmme klubi, mis tegutseb Pärnu tänaval. Klubi juures tegutsevad muu hulgas huvitegevuse rühmad ja koorid, sealhulgas naiskoor „Kanarbik”. Kilingi-Nõmme klubi jätkab linna varasema seltsi- ja rahvamajatraditsiooni rolli kohaliku kultuurielu kandjana. Haridus, kultuur ja teenused Kilingi-Nõmmes tegutseb Kilingi-Nõmme Gümnaasium. Linnas asuvad ka Kilingi-Nõmme klubi, raamatukogu, spordihoone ja mitmed valla teenuseid pakkuvad asutused. Kilingi-Nõmme spordihoone avati 2008. aasta septembris. Hoones on pallimängude saal, jõusaal ja seinatenniseväljak. Aastatel 1998–2010 esindas Kilingi-Nõmme Eestit Euroopa kultuurikülade programmis. Projekti järel jätkusid osalejate vahelised kontaktid ja kokkusaamised. Transport Kilingi-Nõmme oli 19. ja 20. sajandil oluline teede- ja raudteesõlm Saarde piirkonnas. 1895. aastal avatud kitsarööpmeline Valga–Ruhja–Pärnu raudtee ühendas Kilingi-Nõmme Pärnu, Mõisaküla, Ruhja ja Valga suunaga. 1975. aastal suleti kitsarööpmeline raudtee ja raudteejaam. Aastatel 1975–1981 rajati läbi Kilingi-Nõmme laiarööpmeline Pärnu–Mõisaküla raudtee ning endine raudteejaam muudeti raudteepeatuseks. Reisirongiliiklus Pärnu–Mõisaküla liinil lõppes 1996. aastal ja raudtee võeti üles 2008. aastal. Linna lähedalt möödub Valga–Uulu maantee. Kilingi-Nõmme kaudu kulgeb ka ühendus Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteega. Majandus ja taristu 2021. aastal rajas Ameerika Ühendriikide satelliidifirma Globalstar Kilingi-Nõmmele oma Eesti esimese maajaama. 2025. aastal teatas ettevõte kaheksa miljoni euro suurusest investeeringust maajaama laiendamisse. Laienduse käigus kavandati lisada kolmele olemasolevale antennile veel kolm antenni. Kilingi-Nõmme on Saarde valla peamine teeninduskeskus. Siia on koondunud vallavalitsus, haridus-, kultuuri-, spordi- ja osa sotsiaalteenuseid pakkuvaid asutusi. Planeeringud Saarde valla üldplaneeringus on Kilingi-Nõmme käsitletud valla keskuse ja tiheasustusalana. Linna ja lähiala maakasutusplaanil on kavandatud elamu-, äri-, tootmis-, ühiskondlike hoonete, puhke- ja virgestuse ning liikluse maa-alad, samuti kergliiklusteed, haljasalad ja miljööväärtuslikud piirkonnad. 2023. aastal korraldas Saarde vald koostöös Eesti Arhitektide Liiduga Kilingi-Nõmme linnakeskuse arhitektuurivõistluse. Võistlus toimus EV 100 arhitektuuriprogrammi „Hea avalik ruum” jätkuprogrammi raames. Sümbolid Kilingi-Nõmme ajalooline lipp ja vapp ei ole omavalitsusüksuse sümbolitena kasutusel, sest 2005. aastal ühines linn Saarde ja Tali vallaga ning moodustati uus Saarde vald. Tuntud inimesi Kilingi-Nõmmes on sündinud poliitik ja naisliikumise tegelane Marie Reisik, kes kuulus Asutavasse Kogusse ja oli üks Eesti naisliikumise juhtfiguure. Kilingi-Nõmmes sündis ka Eesti peaminister Mart Siimann, kes oli ametis aastatel 1997–1999. Poliitik Lauri Laasi on sündinud Kilingi-Nõmmes ja lõpetanud Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi. Sõjaväelastest on Kilingi-Nõmmes sündinud kindral ja endine Eesti kaitseväe juhataja Ants Laaneots, kes lõpetas 1965. aastal Kilingi-Nõmme Keskkooli. Paul Lilleleht oli Vabadusristi kavaler ja Eesti sõjaväelane, kes juhtis 1941. aastal Kilingi-Nõmme kaitsmisega seotud Liivamäe lahingut. Kultuuritegelastest on Kilingi-Nõmmes sündinud lavastaja ja laulja Neeme Kuningas. Kilingi-Nõmmes sündis näitleja Helene Vannari. Kilingi-Nõmmes sündis näitleja Sulev Luik, kes töötas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja Eesti Draamateatris. Näitleja ja koreograaf Maiken Pius on sündinud Kilingi-Nõmmes ja lõpetanud Kilingi-Nõmme Gümnaasiumi. Laulja Liisi Koikson on sündinud Kilingi-Nõmmes ning õppis 1989–2001 Kilingi-Nõmme keskkoolis. Tema esimene lauluõpetaja oli Kilingi-Nõmmega seotud helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog Toomas Voll. Toomas Voll on sündinud Kilingi-Nõmmes ja tegutsenud koorijuhina ning muusikapedagoogina. Arhitektidest on Kilingi-Nõmmes sündinud Reio Avaste, kes töötab Avaste Arhitektuuribüroo juhina ning on Eesti Arhitektide Liidu liige. Vaata ka Kilingi-Nõmme alevivolinike loend Kilingi-Nõmme linnavolinike loend Kilingi-Nõmme raudteejaam Kilingi-Nõmme raudteepeatus Kilingi-Nõmme Raamatukogu Kilingi-Nõmme II algkooli põleng Saarde Vabadussõja mälestussammas Punapargi lahing Kilingi mõis Saarde kihelkond Saarde vald Viited Kirjandus Nugis, Elmar (1934). Saarde kihelkond. Kilingi-Nõmme. Kilingi-Nõmme uueks nimeks "Saarde" või "Kilingi"? Uus Eesti, 4. veebruar 1939, nr 34, lk 7. Paukson, Olev. Alevikust linnaks: Kilingi-Nõmme 70. Arendus- ja innovatsioonikeskus Livonia, Pärnumaa, 2008. Välislingid Kilingi-Nõmme Eesti kohanimeraamatus Kilingi-Nõmme Eesti Entsüklopeedias Rahvastikuregistri väljavõte seisuga 31.12.2025 Pärnu–Mõisaküla raudtee ERR-i artikkel Globalstari maajaama laiendamisest Vabadussõja Punapargi lahingu mälestusmärk Kilingi-Nõmme linnakeskuse arhitektuurivõistlus Eesti Arhitektide Liidu lehel