MI5

סוכנות הביון הבריטית, נקראת בשמה הרשמי MI5 (ראשי תיבות של Military Intelligence, Section Five – מחלקה חמש באגף המודיעין הצבאי), או בקיצור 5 וידועה גם בכינוי 500 Box (על שם הכתובת של מטה הארגון בזמן מלחמה, PO Box 500; הכתובת הנוכחית היא PO Box 3255, London SW1P 1AE), הוא שירות ביטחון לאומי הפועל במסגרת גבולות בריטניה, בדומה ל-FBI האמריקאי, ל-DGSI הצרפתי ולשב"כ הישראלי. סוכנות הביון נוסדה בשנת 1909 יחד עם ה-MI6 וה-GCHQ. שירות הביטחון, הידוע בכינויו ה-MI5, הוא שירות המודיעין הפנימי בבריטניה, חלק ממנגנון המודיעין לצד המודיעין של השירות החשאי החיצוני MI6, שאחריותו כוללת את ההגנה על הדמוקרטיה הפרלמנטרית הבריטית והמונרכיה והאינטרסים הכלכליים, טיפול בטרור וריגול נגדי בתוך בריטניה. השירות כולל תשעה משרדים ברחבי בריטניה, כולל מטה ראשי בצפון אירלנד, ויש הטוענים כי גם בגלאזגו. ארגון שירות הביטחון MI5 פועל תחת סמכותו של שר הפנים בתוך הממשלה. השירות מופקד על ידי ועדת המודיעין והביטחון של חברי הפרלמנט, אשר מונתה ישירות על ידי ראש הממשלה. ביקורת שיפוטית על התנהלות של הארגון מבוצעת על ידי בית הדין לחקירת סמכויות. לארגון השירות MI5 יש מטה ארצי הממוקם בבית התמזה מילבנק לונדון מאז 1995, מקום המאחד כמה מחלקות שונות של השירות. בית התמזה משותף גם למטה המודיעין של צפון אירלנד, וגם ביתם של המרכז לניתוח והערכת פעולות הטרור (ארגון הכפוף לשירותי הביטחון הבריטיים). על ארגון ה-MI5 נעשתה סדרת טלוויזיה בשם "MI5", אשר זכתה להצלחה רבה עם ביקורות שנויות במחלוקת על תיאורו של הארגון בתקשורת. היסטוריה כללית של ארגון MI5 תקופת שתי מלחמות העולם לשכת השירות החשאי של שירותי הביטחון MI5 הוקמה בשנת 1909 כדי להילחם בפעולות הריגול של הקיסרות הגרמנית בבריטניה. עד מלחמת העולם הראשונה ובמהלך המלחמה עצמה, ביקשו מרגלים גרמנים להשיג סודות צבאיים ותעשייתיים כחלק ממאמץ המלחמה של מדינתם. השירות הוכיח עצמו כיעיל במאבק נגד איום זה, רשת המרגלים הגרמנים בבריטניה התפרקה ערב הכרזת המלחמה, ובמהלך המלחמה עוד 35 מרגלים נתפסו, חלקם הוצאו להורג, או נכלאו בבתי הכלא. בין שתי מלחמות העולם עמד ארגון ה-MI5 מול אתגר הולך וגדל של ריגול מברית המועצות וגרמניה הנאצית, כמו גם איום פנימי של חתרנות ידי הקומוניסטים והפשיזם. למרות זאת, מספר עובדי השירות הצטמצם באופן משמעותי משיא של צוות כ-844 איש לרק כתריסר ב-1929. מייסד הארגון סר ורנון קאל (Sir Vernon Kell), נשאר אחראי על הארגון לאורך כל התקופה שבין המלחמות. במהלך מלחמת העולם השנייה, שיחק שירות הביטחון תפקיד מרכזי במאבק נגד האויב בריגול ויירוט תקשורת גרמנית, כולל מסירת מידע שגוי חזרה לגרמניה. השירות זכה להצלחה גדולה בחשיפת סוכני האויב בבריטניה, חלקם שוכנעו על ידי השירות והפכו לסוכנים כפולים להעברת מידע כוזב לידי הגרמנים. ההצלחה של השירות באה לאחר תקופה ראשונית של בלבול גדול, לאחר שהארגון לא היה מוכן כראוי לגידול המסיבי בעבודה שהגיע עם תחילת המלחמה. בנוסף למשימות הצבאיות, עם התקדמות הוורמאכט באירופה התמודד השירות עם פחדים עקב "גיס חמישי" של אוהדי נאצים בבריטניה המכין את הקרקע לפלישה הגרמנית. אחד הגורמים לקושי בהתמודדות עם עומס המשימות היה כוח האדם המצומצם. בסוף שנת 1938 כלל השירות רק 30 קצינים ועוד 103 מזכירות וצוות רישום. מלחמת העולם הביאה ביקוש רב למועמדים לשירות-במהלך הרבעון השני של 1940 קיבל השירות בממוצע 8,200 בקשות הצטרפות בכל שבוע. בשנת 1940 הוחלף ראש השירות סר ורנון קל (Sir Vernon Kell) בבריגדיר אוסוולד הרקר (Brigadier Oswald Harker), ובשנת 1941 נכנס לתפקיד ראש השירות סר דייוויד פטרי. תחת פטרי עבר השירות רפורמות גדולות כגון שיפור היכולת להתמודד עם דרישות המלחמה, וזכה להצלחות גדולות כנגד הריגול הגרמני. תקופת המלחמה הקרה בעקבות תבוסתה של גרמניה הנאצית גדל החשש במערב אירופה ואמריקה למידת השפעתה של ברית המועצות ושאיפותיה, המלחמה הסתיימה כשאירופה מחולקת בין שתי המעצמות ארצות הברית וברית המועצות. במרץ 1946 ראש ממשלת בריטניה לשעבר וינסטון צ'רצ'יל (Winston Churchill) תיאר איך "מסך הברזל" ירד על רחבי היבשת, ובמשך שלושים שנה שלט העימות בין שתי המעצמות הגדולות על ידי הסכסוך האידאולוגי בין הגוש הסובייטי לבין הדמוקרטיות המערביות. אחת המבוכות הגדולות של הארגון הייתה חשיפת רשת קיימברידג' ופרשת הריגול של אנתוני בלאנט שהיה בכיר בארגון, ונחשף כמרגל מטעם ברית המועצות. תקופת המחתרת האירית ועד הטרור בהווה שינויים עיקריים עברו על עבודת השירות החשאי בתחילת שנות ה-1990 עם תום המלחמה הקרה, פעולות הטרור לעומת זאת לא שככו, פעולות טרור של המחתרת האירית העסיקו את השירות במידה רבה. תאריך פיגועי 11 בספטמבר 2001, פיגועי הטרור בארצות הברית ציין נקודת מפנה מפתח עבור השירות, פעולות טרור אלה הדגימו לראשונה כי אנשי הטרור הם בעלי רצון ויכולת לבצע פיגועי הרג עם מספר עצום של נפגעים. המימון הממשלתי של השירות הוגבר מיד, כדי להגביר את עבודת השירות כנגד איום הטרור הבינלאומי, ומימון נוסף הוכרז בחודש פברואר 2004. ב-2005 אירעו בלונדון סדרת פיגועים של אל-קאעידה. השירות לקח חלק בסיכול הפיגוע האווירי הטרנס-אטלנטי ב-2006. בשלהי 2022 נחשף בתקשורת הישראלית והבריטית כי המוסד העביר לסוכנות ביטחון הפנים הבריטית (MI5) "מידע זהב" מודיעיני קריטי, אשר סיכל שורה של ניסיונות התנקשות וחטיפה מצד מנגנוני המודיעין של איראן על אדמת בריטניה.המידע הישראלי התמקד באיומים על חייהם של אזרחים בריטים ותושבי הממלכה, ובראשם עיתונאים שביקרו את המשטר בטהראן. שיתוף פעולה זה זכה לאישוש עקיף בנאומו של ראש ה-MI5, קן מקאלום, אשר הצהיר כי MI5 סיכל לפחות עשרה איומים פוטנציאליים מצד איראן באותה שנה, תוך הסתמכות על "שותפים בינלאומיים". פרסום זה סימן מגמה גוברת של חשיפה פומבית מצד ישראל והמוסד בנוגע לסיוע המודיעיני שהם מעניקים לבעלות בריתם במערב, כחלק מהמאמץ הדיפלומטי וההסברתי להגברת הלחץ הבינלאומי על איראן. ב-2015 איתר הארגון 3 טונות של חומרי נפץ של ארגון חזבאללה בלונדון. העשור השלישי של המאה ה-21 באוקטובר 2025 פרסם MI5 אזהרה חריגה לחברי הפרלמנט הבריטי ולצוותיהם, ולפיה הם מהווים יעד לפעילות ריגול והתערבות זרה מצד גורמים המזוהים עם סין, רוסיה ואיראן. האזהרה לוותה בפרסום הנחיות ביטחוניות שנועדו לסייע לנבחרי ציבור לזהות ולסכל ניסיונות השפעה זרה על המערכת הדמוקרטית הבריטית. במסגרת ההנחיות הוזהרו חברי הפרלמנט מפני ניסיונות סחיטה, מתקפות דיוג (Phishing), יצירת קשרים אישיים ממושכים לצורכי גיוס והשפעה, וכן מפני תרומות כספיות שמטרתן להשפיע על תהליכי קבלת החלטות פוליטיים. ראש MI5, סר קן מקאלום, הזהיר כי התערבות זרה בתהליכים הדמוקרטיים בבריטניה עלולה לפגוע בריבונות המדינה ובביטחונה הלאומי. ביולי 2026, קן מקאלום, ראש ה-MI5, הזהיר כי סוכלו לאחרונה למעלה מ-20 מזימות קטלניות בגיבוי איראני, וכי איראן עושה שימוש נרחב בפושעים מקומיים כמתווכים להוצאת פעולות טרור. אזהרה זאת פורסמה זאת לאחר שתחקיר של הדיילי טלגרף פרסם כי משמרות המהפכה של איראן מפעילות רשתות להברחת סוכנים חשאיים וגורמים המקושרים למשטר אל תוך בריטניה. על פי הדיווח, ההסתננות מתבצעת בין היתר באמצעות סירות מהגרים קטנות החוצות את תעלת למאנש, זאת בתמורה לסיוע שמעניק המשטר האיראני למהגרים במחנות שבקאלה. במסגרת זו, גורמים רשמיים באיראן טענו כי נתיבי ההברחה, המנוהלים על ידי יחידה 700 של משמרות המהפכה, מהווים אמצעי יעיל להחדרת סוכנים ללונדון. מבנה הארגון שירות הביטחון מעסיק כיום כ-3800 אנשים, 41% נשים, 56% מתחת לגיל 40, 8% ממיעוט שחור או ממיעוט אתני אחר, ועוד 3% בעלי מוגבלות או נכות כלשהי. כמו כן עובדים בארגון כ-300 חברי צוות ממחלקות וסוכנויות אחרות. מנהלי השירות 1909–1940: סר ורנון קאל 1940–1941: אלוף אוסוולד אלן הארקר 1941–1946: סר דייוויד פטרי 1946–1953: סר פרסי סיליטו 1953–1956: סר דיק ווייט 1956–1965: סר רוג'ר הוליס 1965–1972: סר מרטין פורניבל ג'ונס 1972–1979: סר מייקל הנלי 1979–1981: סר הווארד סמית 1981–1985: סר ג'ון ג'ונס 1985–1988: סר אנטוני דאף 1988–1992: סר פטריק ווקר 1992–1996: דיים סטלה רימינגטון 1996–2002: סר סטיבן נדר 2002–2007: דיים אלייזה מנינגהאם-בולר 2007–2013: סר ג'ונתן אוונס אפריל 2013–אפריל 2020: סר אנדרו פארקר אפריל 2020–הווה: קן מקאלום ראו גם גופי מודיעין בעולם ריגול מבצע מבוכה לקריאה נוספת רוני ברבש, לוחמה חשאית במלחמת העולם השנייה, אוריון הוצאת ספרים, 2023, עמ' 150–187. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של MI5 (באנגלית) MI5, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) ראש MI5 לשעבר: אנו לא פועלים כמו בסדרות, באתר nrg‏, 5 באוקטובר 2009 הערות שוליים