St Bartholomew’n sairaala

St Bartholomew on yliopistollinen opetussairaala Lontoon Cityyn kuuluvalla Smithfieldin alueella. Vuonna 1123 perustettu sairaala on toiminut samalla paikalla pitempään kuin mikään muu sairaala Englannissa. Se on erikoistunut sydän- ja syöpäsairauksien hoitoon ja tarjoaa lääketieteellistä koulutusta yhteistyössä Queen Maryn yliopiston kanssa. Nykyiset sairaalarakennukset suunnitteli arkkitehti James Gibbs 1700-luvulla. Ne on suojeltu Grade I -luokan kohteena. Historia St Bartholomew’n sairaalan ja luostarin perusti vuonna 1123 augustinolaismunkki Rahere, joka oli aiemmin toiminut kuningas Henrik I:n hovimiehenä. Sairaalan hoidosta vastasivat pitkään augustinolaissisaret ja -veljet. Vuonna 1381 Englannin talonpoikaiskapinaa johtanut Wat Tyler tuotiin sinne saamaan hoitoa vammoihinsa, mutta kuninkaan sotilaat veivät hänet väkivalloin ulos ja tappoivat hänet. Luostari suljettiin Henrik VIII:n lakkautettua Englannin luostarilaitoksen 1539. Vaikka sairaala sai jatkaa toimintaansa, sen tulevaisuus näytti epävarmalta rahoituksen puuttumisen vuoksi. Lontoon asukkaat vetosivat kuninkaaseen tilanteen ratkaisemiseksi, minkä seurauksena hän luovutti sairaalan Cityn hallinnon vastuulle. Juuri ennen kuolemaansa 1547 kuningas myönsi sille vielä avustuksen toiminnan jatkamiseksi. Sairaalan hallinnoimiseksi perustettiin johtokunta ja sinne palkattiin ylihoitaja, kaksitoista sairaanhoitajaa ja kolme haavuria vastaamaan köyhien päivittäisestä sairaanhoidosta. Ensimmäinen lääkäri nimitettiin virkaansa 1562. 1600-luvun alussa sairaalassa työskenteli lääkärinä William Harvey, joka tutki ensimmäisenä systemaattisesti ihmisen verenkiertoa. Sairaala-alueen ainoa keskiajalta peräisin oleva rakennus on St Bartholomew-the-Lessin kappeli, joka on nykyään St Bartholomew-the-Greatin seurakunnan hallinnassa. Sairaalan johtokunta tilasi vuonna 1702 arkkitehti Edward Strong nuoremmalta suunnitelman uudesta porttirakennuksesta, jonka keskiöön tuli kuningas Henrik VIII:n veistos. Loput keskiaikaiset rakennukset purettiin ja korvattiin arkkitehti James Gibbsin suunnittelemilla uusklassisilla rakennuksilla vuosina 1730–1759. Taiteilija William Hogarth teki sairaalan pääportaikkoon seinämaalaukset Betesdan allas (1736) ja Laupias samarialainen (1737). 1800-luvun puolivälissä St Bartholomew'ssa työskenteli kirurgina James Paget, jota pidetään yhtenä modernin patologian isistä. Sairaalaa laajennettiin 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa lisäämällä sinne opetustiloja, hoitajien asuntola ja potilasosastoja. St Bartholomew jatkoi toimintaansa maailmansotien läpi; tosin toisen maailmansodan aikana osa sen toiminnoista siirrettiin turvallisempiin paikkoihin Hertfordshiressä ja Middlesexissä. Sairaalan hallinto siirtyi National Health Servicen alaisuuteen 1948, ja siitä tuli 1954 Britannian ensimmäinen sairaala, jossa syöpäpotilaille annettiin korkeaenergistä sädehoitoa. Vuonna 1974 useita Cityn ja Hackneyn sairaaloita siirrettiin yhteisen sairaanhoitopiirin alaisuuteen, ja St Bartholomew valittiin sairaanhoitopiirin opetussairaalaksi. Sairaala uhattiin sulkea 1990-luvun alussa mutta ajatuksesta luovuttiin laajan julkisen vastustuksen vuoksi. Vuonna 1995 sen lääketieteellinen opetus sulautettiin Queen Maryn yliopistoon yhdessä Royal London Hospitalin ja London Chest Hospitalin tarjoaman opetuksen kanssa. Vuodesta 2012 lähtien sairaalan hallinnosta on vastannut National Health Servicen alaisuudessa toimiva Barts Health NHS Trust. Lähteet Aiheesta muualla The history of St Bartholomew's Hospital: 1123-2023 YouTubessa