טירת מיידן

טירת מיידן (באנגלית: Maiden Castle) הוא מבצר גבעה גדול מתקופת הברזל בדרום־מערב אנגליה, סמוך ל־Dorchester שבמחוז דורסט. האתר נחשב לאחד ממבצרי הגבעה הגדולים, המורכבים והשמורים ביותר בבריטניה, והוא כולל רצף ארכאולוגי ארוך בהרבה מתקופת הברזל בלבד: שרידים מהנאולית, מתקופת הברונזה, מהתקופה הקלטית־בריטונית שלפני הכיבוש הרומי, מבריטניה הרומית ומתקופות מאוחרות יותר. האתר שוכן על גבעת קירטון בדרום דורסט, מדרום־מערב ל-Dorchester, ומשקיף על עמקי הנהרות Frome ו-South Winterborne. אף על פי ששמו אנגלי, אין מדובר בטירה מימי הביניים אלא במערכת ביצורים פרהיסטורית של סוללות עפר, תעלות ושערים. בשיאו השתרע המבצר על פני כ-20 הקטאר, שטח המקביל בערך לעשרות מגרשי כדורגל, ובתוכו התקיימו בתי מגורים עגולים, בורות אחסון, דרכים פנימיות, מתקני מלאכה ואזורים פולחניים. טירת מיידן ידועה במיוחד בזכות מערך הסוללות הרב־טבעתי שלו, שעריו המורכבים והממצאים שנחשפו בו בחפירות של המאה ה-20. החפירות בראשות מורטימר וילר וטסה וילר בשנים 1934–1937 העניקו לאתר פרסום רב, בין היתר בשל פרשנותם לבית קברות מתקופת הברזל המאוחרת כעדות לקרב אלים נגד הכובשים הרומאים. מחקר מאוחר יותר ערער על פרשנות זו, והציע כי חלק מהקבורות משקפות אלימות מקומית שהתמשכה לאורך כמה דורות, ולא בהכרח טבח חד־פעמי בעת הכיבוש הרומי. שם השם Maiden Castle הוא שם אנגלי מסורתי. אף שהתרגום המילולי עשוי להיות "טירת העלמה" או "מצודת העלמה", השימוש במילה Castle אינו מציין במקרה זה טירה מבוצרת מימי הביניים, אלא אתר מבוצר קדום. במקורות פופולריים הוצע לעיתים שהשם קשור למונח קלטי או בריטוני במשמעות "גבעה גדולה" או "מבצר גדול", אך אין לראות בכך אטימולוגיה ודאית. בעברית ניתן לתעתק את שם האתר כטירת מיידן או "מצודת מיידן" אך התרגום עלול להטעות אם אינו מובהר, משום שהאתר שייך בעיקרו לעולם מבצרי הגבעה הפרהיסטוריים ולא לאדריכלות הטירות הנורמנית או האנגלית המאוחרת. מיקום וסביבה טירת מיידן שוכנת בדרום דורסט, באזור גבעות הקירטון של דורסט דאונס . מיקומה, מעל עמקי נהרות ועל גבעה בולטת בנוף, העניקה לה שליטה חזותית רחבה על סביבתה. הנוף הפתוח של ימינו שונה במידה מסוימת מזה של התקופות הקדומות: בתקופות הנאולית והברונזה עבר האזור תהליכים של בירוא יערות, התפתחות חקלאות ורעיית בעלי חיים. הגבעה עצמה התאימה במיוחד לביצור. מדרונותיה סיפקו יתרון הגנתי, ואילו פסגתה הארוכה אפשרה הקמה של יישוב פנימי רחב. בתקופת הברזל נבנו סביב ראש הגבעה סוללות ותעלות במספר שלבים, עד שנוצר אחד ממערכי הביצורים המרשימים ביותר באיים הבריטיים. מבחינה ארכאולוגית האתר אינו מבודד: סביבו מצויים אתרים פרהיסטוריים נוספים, ובהם תלי קבורה, שרידי יישובים, דרכים קדומות ואתרים רומיים. Dorchester הסמוכה התפתחה בתקופה הרומית כ-Durnovaria, מרכז עירוני חשוב באזור הדורוטריגים. רקע: מבצרי גבעה בבריטניה מבצרי גבעה היו צורת יישוב וביצור נפוצה בחלקים רבים של אירופה בתקופת הברונזה המאוחרת ובתקופת הברזל. בבריטניה הם הופיעו באזורים רבים החל מהאלף הראשון לפנה"ס, ולעיתים שימשו מרכזים יישוביים, פוליטיים, כלכליים או טקסיים. מבצרי גבעה לא היו תמיד "מצודות" במובן צבאי צר. חלקם שימשו גם כמרכזי מגורים, מקומות אחסון תבואה, מוקדי מלאכה, אתרי התכנסות וסמלי מעמד של קבוצות מקומיות. ביצורים גדולים כמו טירת מיידן יכלו לשמש הן כמערכות הגנה והן כהצהרת כוח: עצם בנייתן של סוללות עפר עצומות ושערים מורכבים הצביעה על יכולת ארגון, שליטה בכוח עבודה ומשאבים חברתיים ניכרים. טירת מיידן בולטת בתוך קבוצה זו בשל גודלו, מורכבותו ורצף השימוש הארוך בו. לפי אטלס מבצרי גבעה , האתר מוקף בשלוש סוללות עיקריות בחלקים הדרומיים ובשתיים בחלקים הצפוניים, ובמקומות מסוימים הגיע גובה מערך המדרונות והסוללות ליותר מ-15 מטרים. ראשית הפעילות באתר: התקופה הנאוליתית הפעילות האנושית בטירת מיידן קדומה בכ-3,000 שנה למבצר הגבעה מתקופת הברזל. כבר בראשית הנאולית, סביב 4000 לפנה"ס, פונה חלק מראש הגבעה מיער, ונחפרו בו בורות שהניבו כלי צור ועדויות לפעילות אנושית. בשלב מאוחר יותר נבנה בקצה המזרחי של הגבעה מתחם סוללות ותעלות מסוג מתחם גשר , מהסוגים הקדומים והנדירים של מונומנטים פרהיסטוריים בבריטניה. מתחמים כאלה שימשו ככל הנראה למפגשים עונתיים, טקסים, החלפת מזון וחפצים, עיבוד כלי צור ואירועים חברתיים. לפי English Heritage, באתר נמצאו עדויות להתכנסויות, לאכילה משותפת, להפקדת חפצים ואף לריכוז של ראשי חצים מצור ליד אחד הפתחים, דבר שעשוי לרמוז על אירוע אלים או התקפה. לאחר נטישת המתחם הנאוליתי הוקם על ראש הגבעה תל ארוך במיוחד, באורך כ-546 מטרים. מונומנט זה נבנה כנראה סביב 3500 לפנה"ס. תפקידו אינו ברור לחלוטין: הוא לא היה בהכרח קבר רגיל, אך ייתכן שהיה קשור לזיכרון אבות, לסימון גבול, לטקסים או למרחב מקודש. תקופת הברונזה לאחר דעיכת הפעילות הנאוליתית נמשך שימוש מצומצם יותר בגבעה בתקופות מאוחרות יותר. בתקופת הברונזה הוקמו על ראש הגבעה תלי קבורה עגולים. אחד מהם נחפר באופן חלקי כבר במאה ה־19 בידי אדוארד בנג'מין הווארד קנינגטון , אך רישומי החפירה היו דלים, וחלק מהממצאים אבדו. תלי הקבורה מתקופת הברונזה מעידים כי הגבעה המשיכה להיות מקום בעל חשיבות נופית וסמלית גם לאחר שהמתחם הנאוליתי והתל הארוך יצאו מכלל שימוש. עצם הבחירה לקבור מתים על ראש גבעה בולטת מצביעה על קשר בין נוף, זיכרון, מעמד וטקס. במקביל, סביבת דורסט עברה בתקופת הברונזה שינוי סביבתי ניכר. בירוא יערות, רעיית צאן ובקר ועיבוד קרקעות תרמו להפיכת גבעות הקירטון לנוף פתוח יותר, דומה בחלקו לנוף הנראה באזור כיום. השלב הראשון של מבצר הגבעה מבצר הגבעה הראשון בטירת מיידן הוקם בראשית תקופת הברזל, כנראה סביב המאות ה־7–6 לפנה"ס. הוא הקיף תחילה רק את חלקה המזרחי של הגבעה, על שטח של כ־6.5–7.4 הקטאר. ביצורי השלב הקדום כללו סוללת קירטון יחידה, תעלה חיצונית ושערים ממזרח וממערב, ככל הנראה עם מבני שער מעץ. מעניין במיוחד שהביצורים הראשונים עקבו בחלקם אחרי תוואי המתחם הנאוליתי הקדום, אף שלא היה בכך בהכרח יתרון צבאי. ייתכן שהדבר משקף מודעות של יושבי תקופת הברזל לשרידים קדומים בנוף, ואולי אף כיבוד או שימוש מכוון במעמד הסמלי של "אתר אבות". בתוך המבצר הקדום היו כנראה בתי מגורים עגולים ומבני אחסון קטנים. עדויות של ארבעה עמודים, שנמצאו גם באתרים אחרים מתקופת הברזל, פורשו לעיתים כמבני גרנות מוגבהים שנועדו לשמור תבואה יבשה ומוגנת ממכרסמים. התרחבות המבצר ושיאו בתקופת הברזל התיכונה השלב המרשים ביותר בתולדות טירת מיידן התרחש בתקופת הברזל התיכונה, בעיקר מהמאה ה־4 לפנה"ס ואילך. בשלב זה הורחב המבצר מערבה, והשטח המוגן גדל פי כמה. לפי Historic England, במחצית השנייה של המאה ה-3 לפנה"ס הורחבו הסוללות כך שהקיפו כ-20 הקטאר, ובאמצע המאה ה־2 לפנה"ס נבנו מחדש בקנה מידה גדול עוד יותר. הביצורים כללו כמה טבעות של סוללות ותעלות. השערים, בעיקר השערים המזרחי והמערבי, נעשו מורכבים יותר ויותר. המעברים המתפתלים אילצו את הנכנסים לעבור דרך מסלול צר ומוגבל, חשוף לפגיעה מצד מגינים שעמדו על הסוללות. ליד השערים נמצאו אלפי חלוקי אבן ששימשו כנראה אבני קלע, עדות לכך שהגנה פעילה על השערים הייתה חלק מהתכנון. בתוך המבצר, היישוב היה מאורגן בצפיפות. נמצאו שרידי בתי מגורים עגולים, דרכים פנימיות, תעלות ניקוז, בורות אחסון, תנורים וסימנים למלאכות שונות. לפי English Heritage, בשיא האתר היו בו למעלה ממאה בתי מגורים עגולים, והוא היה ככל הנראה אחד היישובים המרכזיים בדרום דורסט. חיי היום־יום בטירת מיידן חיי היומיום בטירת מיידן בתקופת הברזל התבססו על חקלאות, מלאכה, אחסון מזון ופעילות קהילתית. תושבי האתר גידלו חיטה, שעורה, קטניות וצמחים ממשפחת הכרוביים, והחזיקו בעלי חיים כגון בקר, כבשים, חזירים, כלבים וסוסים. הכלבים שימשו כנראה לרעיית עדרים, שמירה וציד. בתי המגורים היו עגולים, בעלי קירות עץ או קליעה מטויחת וגגות קש גבוהים. במרכז הבית היה בדרך כלל מוקד אש ששימש לחימום, בישול ואור. כלי החרס נעשו ביד מחומר מקומי, בלי שימוש באובניים, ושימשו לבישול, אחסון והגשת מזון. באתר נמצאו משקולות נול, כישוריות, מסרקי אריגה ועדויות לייצור טקסטיל, וכן עדויות לעיבוד מתכות ולעבודה בחומרים כגון עצם, עץ, עור, קרן ואבן. עצמות נשמרות היטב יחסית בקרקע הגירית של האתר, אך חומרים אורגניים אחרים נשתמרו בדרך כלל רק אם נשרפו. אחת השאלות המרכזיות במחקר היא האם טירת מיידן הייתה בראש ובראשונה אתר מגורים מבוצר, מרכז פוליטי של קבוצה מקומית, מקום מקלט בעת סכנה, סמל מעמד, או שילוב של כל אלה. הממצא הארכאולוגי מצביע על פעילות יומיומית אינטנסיבית, אך גם על השקעה עצומה בביצורים שנועדו להשפיע על הנוף ועל תפיסת הכוח של הקהילה. הדורוטריגים והתקופה המאוחרת שלפני הכיבוש הרומי בתקופת הברזל המאוחרת, החל בערך מהמאה ה־1 לפנה"ס, השתנה אופיו של האתר. היישוב הצפוף והמאורגן מהתקופה התיכונה הצטמצם, והפעילות התרכזה שוב בעיקר בחלק המזרחי של המבצר. נראה כי חלק מהאוכלוסייה עבר ליישובים אחרים באזור. לפי קלאודיוס תלמי, שכתב במאה ה-2 לספירה על סמך מקורות קדומים יותר, אזור דורסט היה תחום מושבם של הדורוטריגים, קבוצה קלטית־בריטונית שחיה בדרום־מערב בריטניה לפני הכיבוש הרומי. בעבר הוצע לזהות את טירת מיידן עם Dounion, עיר או מרכז שציין תלמי, אך כיום זיהוי זה נחשב בלתי ודאי ואף בלתי סביר בעיני חלק מהחוקרים, משום שהאתר כבר לא היה בשיאו סמוך לכיבוש הרומי. הדורוטריגים ידועים במחקר בזכות מטבעותיהם, אתרי הקבורה שלהם ומבצרי הגבעה הרבים באזורם. טירת מיידן היא אחד האתרים המרכזיים בדיון על החברה הדורוטריגית, אך אין לראות בו בהכרח "עיר בירה" במובן מדיני מודרני. הכיבוש הרומי ושאלת "בית הקברות המלחמתי" הכיבוש הרומי של בריטניה החל בשנת 43 לספירה, בימי הקיסר קלאודיוס. לפי מסורת רומית, הלגיון השני אוגוסטה בפיקודו של אספסיאנוס פעל בדרום בריטניה וכבש מספר אתרים. במשך שנים רבות קושרו ממצאי טירת מיידן למסע זה. בשנים 1934–1937 חפרו במקום מורטימר וילר וטסה וילר. ליד השער המזרחי נחשף בית קברות מתקופת הברזל המאוחרת ובו עשרות קברים. כמה מהשלדים נשאו סימני פציעות קשים, ובהם פגיעות בכלי נשק. וילר, ששירת במלחמת העולם הראשונה ופרסם את חיבורו בתקופת מלחמת העולם השנייה, פירש את הממצא כ"בית קברות מלחמתי" של מגיני המבצר שנפלו בהתקפה רומית. פרשנות זו נעשתה מפורסמת מאוד והשפיעה על הדימוי הציבורי של האתר. מחקר מאוחר יותר נעשה זהיר יותר. ניתוחים מחודשים של השלדים אכן אישרו כי רבים מהקבורים סבלו מפגיעות אלימות, אך הטילו ספק בכך שכל המתים נהרגו באירוע יחיד של מתקפה רומית. בשנת 2025 פורסם מחקר מחודש של חוקרי אוניברסיטת בורנמות', ולפיו תיארוך פחמן-14 ודפוסי הקבורה מצביעים על אלימות שהתמשכה לאורך כמה דורות, מהמאה ה־1 לפנה"ס ועד ראשית המאה ה־1 לספירה, ולא על טבח חד־פעמי בידי הרומאים. לפי פרשנות עדכנית זו, ייתכן שחלק מההרוגים היו קורבנות של סכסוכים פנימיים, הוצאות להורג, יריבויות מקומיות או מאבקים בין קבוצות אזוריות לפני הכיבוש הרומי. אין בכך כדי לשלול לחלוטין אפשרות של מגע אלים עם הרומאים, אך הפרשנות הישנה של "טבח רומי בטירת מיידן" אינה נחשבת עוד להסבר ודאי או מספק. התקופה הרומית לאחר הכיבוש הרומי ירדה חשיבותו היישובית של טירת מיידן. היישוב הרומי Durnovaria, דורצ'סטר של ימינו, התפתח מצפון־מזרח לאתר והפך למרכז העירוני העיקרי באזור. המבצר הישן ננטש במידה רבה, אם כי לא נשכח. במאה ה-4 לספירה, סביב שנת 370, נבנה בתוך תחום המבצר מקדש רומנו־בריטי. המבנה כלל Cella, כלומר חדר פולחן מרכזי, מוקף מסדרון או מרפסת, ובתוך מתחם מוקף קיר. לפי Historic England, ייתכן שהרצפה כללה פסיפס שחור־לבן וריצוף אדמדם במסדרון. זהות האל או האלה שלהם הוקדש המקדש אינה ודאית, אך נמצאו בו חפצים דתיים ושרידים המעידים על פעילות פולחנית מאוחרת בתוך מרחב פרהיסטורי קדום. המקדש הרומנו־בריטי מלמד כי גם לאחר שחדל לשמש כיישוב מבוצר, ראש הגבעה נשאר בעל משמעות דתית או סמלית. זהו דפוס מוכר באתרים רבים: מקומות שהיו חשובים בתקופות קדומות זוכים לשימוש מחודש בדורות מאוחרים, לעיתים תוך שינוי מוחלט של משמעותם. שימושים מאוחרים והאתר בנוף התרבותי לאחר התקופה הרומית שימש האתר בעיקר כשטח מרעה. במהלך ימי הביניים והעת החדשה המוקדמת נפגעו חלק מהשרידים מפעילות חקלאית, חריש, רעייה וחפירות לא שיטתיות. אף על פי כן, גודלן של הסוללות והעמידות של עבודות העפר הבטיחו שהאתר יישאר בולט מאוד בנוף. טירת מיידן מופיעה גם בהקשר ספרותי. הסופר תומאס הארדי, שחי באזור דורסט, התייחס לנוף המקומי ביצירתו, והאתר נקשר לעולמו הספרותי של וסקס הבדיונית. לפי Historic England, הקשר של האתר עם ההיסטוריה הספרותית האנגלית, ובפרט עם יצירתו של הארדי, תרם לפופולריות שלו בקרב הציבור. כיום האתר פתוח לציבור ונמצא בניהול English Heritage. המבקרים יכולים ללכת לאורך הסוללות, לראות את השערים המורכבים ולהבין את קנה המידה העצום של האתר, אף שרוב המבנים הפנימיים אינם נראים עוד מעל פני הקרקע. חפירות ומחקר המחקר הארכאולוגי בטירת מיידן החל עוד במאה ה-19. חפירות חלקיות נערכו בידי אדוארד קנינגטון ובידי חוקרים מקומיים אחרים, אך השלב המשמעותי הראשון במחקר המדעי של האתר היה עבודתם של מורטימר וטסה וילר בשנים 1934–1937. חפירות אלה חשפו את רצף השימוש הארוך באתר, את הביצורים, את בתי המגורים, את בית הקברות ואת המקדש הרומנו־בריטי. עם זאת, שיטות החפירה והפרשנות של וילר משקפות את תקופתן. הוא היה מהארכאולוגים החשובים של בריטניה במאה ה־20, אך פרשנותו הדרמטית להתקפה הרומית הושפעה כנראה גם מהאקלים התרבותי והמלחמתי של זמנו. בשנים 1985–1986 נערכו חפירות וסקרים נוספים בראשות Niall Sharples, שכללו חפירה חלקית, סקר שדה ודגימות סביבתיות. מחקר זה חידד את ההבנה של שלבי הבנייה, הארגון הפנימי, ההתפתחות היישובית והשינויים שחלו באתר לאורך זמן. סקרים גאופיזיים ומחקרים מאוחרים יותר המשיכו לעדכן את התמונה. בעשורים האחרונים נעשה שימוש גם בשיטות חדשות כגון תיארוך פחמן־14, ניתוח איזוטופי, מחקר של טראומה בשלדים וסקרים מרחביים. שיטות אלה אפשרו לבחון מחדש שאלות ותיקות, ובעיקר את שאלת האלימות והקבורה באתר. שימור ומעמד משפטי טירת מיידן מוגנת כמונומנט ארכאולוגי רשום בעל חשיבות לאומית בהממלכה המאוחדת. מספר הרישום שלו ב-Historic England הוא 1015775. חשיבותו נובעת הן ממעמדו כאחד ממבצרי הגבעה הגדולים בבריטניה והן מהעובדה שהוא כולל שכבות רבות של שימוש אנושי, מהנאולית ועד התקופה הרומית והלאה. האתר נמצא במצב שימור טוב יחסית, בין היתר משום שחלקו הגדול מכוסה מרעה ולא בנייה מודרנית. עם זאת, אתרי עבודות עפר חשופים תמיד לסכנות של שחיקה, פעילות בעלי חיים, עומס מבקרים ופגיעה לא מבוקרת. ניהול האתר דורש איזון בין פתיחתו לציבור לבין שמירת ערכו הארכאולוגי. חשיבות חשיבותה של טירת מיידן נובעת מכמה גורמים. ראשית, הוא אחד הדוגמאות הגדולות והמרשימות ביותר למבצרי גבעה מתקופת הברזל בבריטניה. שנית, הוא כולל רצף ארכאולוגי נדיר מהנאולית ועד התקופה הרומית, ולכן מאפשר לבחון כיצד אתר אחד שינה תפקיד, משמעות ומבנה לאורך אלפי שנים. שלישית, האתר משמש מקרה מבחן חשוב להבנת החברה של תקופת הברזל בדרום בריטניה: ארגון יישובי, אחסון תבואה, מלאכות, ביצור, אלימות, זהות קבוצתית ומגע עם העולם הרומי. רביעית, הוא מדגים כיצד פרשנות ארכאולוגית משתנה עם הזמן: הסיפור הדרמטי של טבח רומי, שהיה מקובל במשך עשרות שנים, הוחלף בתמונה מורכבת יותר של אלימות מקומית, קבורה טקסית ושימוש מחודש במרחב קדום. טירת מיידן חשובה גם מבחינה ציבורית וחינוכית. הוא מאפשר למבקרים להבין באופן מוחשי את קנה המידה של מבצרי הגבעה, את המאמץ האנושי הכרוך בבנייתם ואת האופן שבו נופים פרהיסטוריים ממשיכים להשפיע על הזיכרון ההיסטורי והתרבותי של בריטניה. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של טירת מיידן הערות שוליים