אלקואה

תאגיד אלקואה (באנגלית: Alcoa; ראשי תיבות של "Aluminum Company of America"; תרגום: חברת האלומיניום של אמריקה) הוא תאגיד תעשייתי אמריקאי המייצר בוקסיט, אלומינה ואלומיניום. אלקואה היא בין החברות הגדולות בעולם, עם פעילות מגוונת של כרייה, זיקוק, התכה, יציקה וייצור אנרגיה. החברה הייתה היצרנית התעשייתית, הראשונה בעולם, של אלומיניום. המייסד צ'ארלס מרטין הול גילה את תהליך הול-הרולט (Hall-Héroult), שעדיין משתמשים בו וב-1886 ייסד את החברה כחברה פרטית. בשנת 2016 הונפקה החברה לציבור. היסטוריה ההמצאה לפני הקמת אלקואה, אלומיניום היה קשה לזיקוק, וכתוצאה מכך, היה יקר יותר מכסף או זהב. בשנת 1886 גילה הול את טכניקת הזיקוק (תהליך הול-הרולט), שהפחיתה באופן משמעותי את עלויות ייצור האלומיניום. הול העביר זרם חשמלי דרך אמבט של קריאוליט ואלומינה, נותר תוצר לוואי, האלומיניום. הול פנה לשני שותפים והשלושה ייסדו את חברת פיטסבורג רדוקשן (Pittsburgh Reduction Company). יציקת האלומיניום המסחרית הראשונה שלהם הייתה ביום חג ההודיה בשנת 1888. חברת Pittsburgh Reduction Company לאחר הצלחת הניסויים, פתחה החברה שני בתי מלאכה בפיטסבורג ובמרץ 1891 נבנה מפעל חדש בניו קנזינגטון, כ-25 קילומטרים, צפון-מזרחית למרכז פיטסבורג. מפעל נוסף הוקם ב-26 באוגוסט 1895, במפלי הניאגרה. בסביבות שנת 1903הייתה החברה הספקית החוקית היחידה של אלומיניום בארצות הברית. עד שנת 1902, ניו קנזינגטון השתרעה על פני 173,000 רגל מרובע על שטח של 15 דונם עם 276 עובדים. החברה הפעילה תחנות כוח הידרואלקטריות וחיזור בניאגרה פולס, ניו יורק (1895), שוואיניגן פולס, קוויבק (חברת האלומיניום הצפונית), פעולות כרייה בבוקסיט, ארקנסו (1901), ומתקני חיזור במזרח סנט לואיס, אילינוי (1902). אלקואה אלקואה, "חברת האלומיניום של אמריקה" הפכה לשם החדש של החברה, ב-1 בינואר 1907. בין השנים 1902–1915 נפתחו מפעלים נוספים במאסנה, ניו יורק (Massena, New York) (1903), אלקואה, טנסי (Alcoa, Tennessee) (1911), אדג'ווטר, ניו ג'רזי (Edgewater, New Jersey)(1915), באדין, צפון קרוליינה (Badin, North Carolina) (1915). בניו קנזינגטון התפתח המפעל והשתרע על פני 31 בניינים במתחם, שכללו שש מחלקות: צינורות, יריעות, מוטות, מוטות וחוטים, שיחול, עבודות, נייר אלומיניום) ווכן שתי חברות בנות: חברת כלי בישול מאלומיניום וחברת חותם אלומיניום). בשנת 1907החברה הקימה את שכונת "פּיין גרוב" (Pine Grove), עבור עובדים שהגיעו מחוץ למאסנה. מלחמות העולם השימוש ההולך וגובר באלומיניום למטרות צבאיות, הביא את ההיסטוריון ג'ורג' דייוויד סמית' לכתוב ש"המלחמה הייתה טובה לאלקואה". עד סוף מלחמת העולם הראשונה, מפעל אלקואה בניו קנזינגטון העסיק 3,292 עובדים, חמישית מהאוכלוסייה המקומית. מילוי צורכי הצבא, בעת המלחמה גרם לאלקואה להגדיל את הייצור ב-40% ולייצא כ-41 אלף טונות אלומיניום לבעלות הברית המערביות. לאחר מלחמת העולם הראשונה, אלקואה השיגה את הזכויות הפטנט על דוראלומין (duralumin) והמשיכה לחקור ולפתח את החומר. אחד השימושים התעשייתיים הראשונים היה עבור ספינת האוויר "שננדואה" (Shenandoah) של חיל הים, ולאחר מכן השתמשו בסגסוגת זו גם לייצור מטוסים. בשנת 1938, משרד המשפטים האמריקאי האשים את אלקואה במונופול בלתי חוקי ודרש את פירוק החברה. התיק יושָב שש שנים לאחר מכן. אלומקס בשנת 1998, רכשה אלקואה את אלומקס (Alumax) בעסקת מזומן ומניות תמורת 2.8 מיליארד דולר ובנוסף, אלקואה גם לקחה על עצמה חוב של מיליארד דולר. ריינולדס בשנת 2000, רכשה אלקואה את חברת האחזקות Reynolds Metals Co, בעסקת מניות, תמורת 4.5 מיליארד דולר. כדי להתגבר על מכשולים רגולטוריים נגד מונופול, נדרשה אלקואה למכור את 25% ממניותיה של ריינולדס במפעל התכה בוושינגטון ואת כל בתי הזיקוק לאלומינה של ריינולדס. אלקואה תכננה למכור גם את עסקי הבנייה וההפצה של ריינולדס ואת עסקי התחבורה של החברה בשווי 400 מיליון דולר. בשנת 2008, אלקואה מכרה את עסקי האריזות והצריכה שנקראו בעבר Reynolds Metals, לקבוצת ראנק (Rank Group), תמורת 2.7 מיליארד דולר. קורדנט בשנת 2000, אלקואה רכשה גם את קורדנט טכנולוגיות (Cordant Technologies Inc.) תמורת 2.3 מיליארד דולר ונטלה על עצמה חוב של קורדנט בסך 685 מיליון דולר. בין חטיבותיה של קורדנט כללו היה גם תאגיד ת'יוקול (Thiokol Corporation), שאותו, לבדו, מכרה אלקואה, כעבור כשנה, תמורת 2.9 מיליארד דולר. צ'אלקו אלקואה רכשה 8% ממניות חברת האלומיניום של סין (Aluminum Corporation of China - Chalco), בשנת 2001, תמורת 150 מיליון דולר. כעבור כ-6 שנים, ב-2 בספטמבר 2007, מכרה אלקואה את חלקה בחברה הסינית, תמורת כ-2 מיליארד דולר. כימיקלים בשנת 2004, עסקי הכימיקלים המיוחדים של אלקואה נמכרו לשתי חברות השקעות פרטיות בראשות קבוצת רוהן (Rhône Group) תמורת 342 מיליון דולר. העברת מטה התאגיד בשנת 2006, העבירה אלקואה את 60 מנהליה הבכירים מפיטסבורג לניו יורק, אך המטה התפעולי שלה נשאר בפיטסבורג, עם כ-2,000 עובדים. ב-1 בספטמבר 2017, סגרה אלקואה את המטה בניו יורק והמנהלים הבכירים חזרו לפיטסבורג, כחלק מאיחוד כללי של מתקנים אדמיניסטרטיביים ברחבי העולם. באוקטובר 2018, הודיעה אלקואה על תוכניתה לעבור מהחוף הצפוני של פיטסבורג למיקום במרכז העיר. הצעת רכש של אלקן במאי 2007, הרוויח תאגיד אלקואה 27 מיליארד דולר הצעת רכישה עוינת של מיליארד דולר עבור החברה בת, אלקן (Alcan). ההצעה בוטלה כאשר אלקן הודיעה שהיא נרכשה, "ידידותית" על ידי ריו טינטו (Rio Tinto), ביולי 2007. חשד לשחיתות ב-9 בינואר 2014, אלקואה הגיעה לפשרה עם הוועדה לניירות ערך ובורסות של ארצות הברית ומחלקת משפטים של ארצות הברית בנושא האשמות במתן שוחד לפקידים בחריינים. על פי תנאי הפשרה, שילמה אלקואה לוועדה לניירות ערך, קנס בגובה 175 מיליון דולר וכן 223 מיליון דולר למשרד המשפטים האמריקאי. סך הכל נקנסה החברה ב-384 מיליון דולר. פיצול החברה ביוני 2016, הודיעה אלקואה על תוכניות לפצל את עצמה לשתי חברות: אלקואה בע"מ תשנה את שמה לארקוניק (Arconic) ותעסוק בתכנון ובנייה של חלקי מתכת מעוּבּדים, בעיקר עבור תעשיות הרכב והחלל ותקום חברה חדשה, אלקואה קורפוריישן (Alcoa Corporation; תאגיד אלקואה), שתמשיך בכרייה, התכה וזיקוק של אלומיניום גולמי. הפיצול הושלם ב-1 בנובמבר 2016. איכות הסביבה בפברואר 1999, ניקתה אלקואה קרקעות ומשקעים מזוהמים בביפנילים רב-כלוריים (PCB) ועופרת באתר ה-Superfund הפדרלי של חברת הנפט יורק במוירה, ניו יורק (Moira, New York), בהתאם להוראות הסוכנות להגנת הסביבה. האתר, ששימש בעבר כמתקן אחסון למחזור שמן משומש, מכמה חברות וביניהן אלקואה. המתקן נוהל ופעל בצורה לא נכונה, וכתוצאה מכך, קרקעות בנכס הנפט יורק ובמשקעי ביצות סמוכים ומי תהום זוהמו. באפריל 2003, אלקואה בע"מ הסכימה להוציא כ-330 מיליון דולר להתקנת תחנת כוח פחמית חדשה עם בקרת זיהום כדי להימנע פליטות גופרית דו-חמצנית וחנקן דו-חמצני מתחנת הכוח במתקן ייצור האלומיניום של אלקואה ברוקדייל (Rockdale), טקסס. ב-16 ביולי 2012, אלקואה הודיעה כי תשתלט על הבעלות והתפעול המלאים של חברת המיחזור Evermore Recycling ותהפוך אותה לחלק מקבוצת האריזה הגלובלית של אלקואה. בשנת 2008, מכון המחקר לכלכלה פוליטית (Political Economy Research Institute) דירג את אלקואה במקום ה-15 מבין התאגידים הפולטים מזהמים באוויר בארצות הברית. הדירוג האחרון שפורסם על ידי אלקואה ירד למקום ה-72 בהתבסס על נתוני 2020. פעילות לפי מדינה ג'מייקה אלקואה הקימה ב-1959 בג'מייקה, חברה בת, אלקואה מינרלים (Alcoa Minerals). בשנת 1972, אלקואה הקימה בית זיקוק המעבד בוקסיט לאלומינה, בתפוקה של 500,000 טון בשנה. לאורך השנים שודרג המפעל והוא מסוגל לייצר כ-1.5 מיליון טון בשנה. בשנת 1988, ממשלת ג'מייקה רכשה 50% ממניות החברה הבת ושינתה את שם הפעילות לג'מאלקו ואלקו היא השותפה המנהלת. הרחבת הפעילות בשנת 2007 הביאה לכך שאלקואה החזיקה ב-55% מהפעילות. ב-2014 רכשה חברת Noble Group כ-55% ממניות אלקואה בג'מאלקו ובשנת 2014 חברת Century Aluminum רכש 55% ממניות Noble Group. הרפובליקה הדומיניקנית אלקואה החלה לכרות בוקסיט במחוז בארהונה (Barahona) שבדרום-מערב המדינה בשנת 1958 והפעילות הגיעה לשיא בשנות ה-70, אך נסגרה בשנת 1982 עקב ירידת מחירי הבוקסיט בעולם. חלק מהתשתית שהוקמה על ידי Alcoa, כמו "כביש אלקואה" (Alcoa Road), משמש כדרך גישה לפארק הלאומי סיירה דה בהורוקו (Sierra de Bahoruco National Park). גינאה אלקואה היא בעלת חברת Compagnie des Bauxites de Guinée, יחד עם ריו טינטו אלקן (Rio Tinto Alcan) וממשלת גינאה. גינאה מייצרת בוקסיט ולדברי Winrock International יש לה שליש מהעתודות המוכחות בעולם. איסלנד בשנת 2005, אלקואה החלה בבניית אלקואה פיארדאל (Alcoa Fjarðaál), מפעל התכת אלומיניום חדש במזרח איסלנד. הבנייה הושלמה ביוני 2007 ובאפריל 2008 המפעל עבד בתפוקה מלאה והוא מעבד 940 טון אלומיניום ביום, 346,000 טון בשנה. הפרויקט ספג ביקורת קשה מצד ארגונים לא ממשלתיים מקומיים ובינלאומיים. רוסיה בשנת 2005 רכשה אלקואה שני מתקני ייצור ברוסיה, בסמארה ובבליה קליטבה (Belaya Kalitva). ויילס מפעל אלקואה נפתח בוויילס בשנת 1968 והעסיק מעל 1,400 עובדים בייצור מיכלי שתייה ואלומיניום לתעשייה. בשנים 2006–2007 נסגר המפעל בהדרגה. אלקואה האשימה את העלויות שגדלו בתחומי אנרגיה, העבודה והחומרים וזאת על אף שקיבלו מהממשלה מענקים בסך 2.5 מיליון ליש"ט. אוסטרליה החל משנת 1963 מחזיקה ומפעילה אלקואה אוסטרליה מכרות בוקסיט, בתי זיקוק לאלומינה ומפעלי התכת אלומיניום, באוסטרליה, באמצעות החברה Alcoa World Alumina and Chemicals (AWAC), מיזם משותף בין אלקואה ו-Alumina Limited. הפעילות מבוצעת תוך שמירה על איכות הסביבה: פליטות ה-CO2 נמוכות ומצוינות בשיקום. הרכב האחזקות והפעילות באוסטרליה השתנה עם השנים, בהתאם לנסיבות. במערך האוסטראלי מועסקים כ-4,300 עובדים. בפברואר 2024 רכשה אלקואה את Alumina תמורת 2.2 מיליארד דולר בעסקת מניות. כחלק מהעסקה, אלקואה השיגה בעלות מלאה על AWAC. הרכישה הושלמה באוגוסט 2024. ב-21 באוקטובר 2025, חתמו ממשלות אוסטרליה וארצות הברית על הסכם בנוגע לכריית יסודות נדירים, לפיו ארצות הברית תשקיע כסף באוסטרליה למימון הקמת מפעל לעיבוד גליום באחד מבתי הזיקוק של אלקואה (בשיתוף עם התאגיד היפני סוג'יץ (Sojitz). גליום הוא מרכיב חיוני בייצור שבבים ולאחר שהפרויקט יופעל, יספק המפעל כ-10% מכלל אספקת הגליום העולמית. חברת ספינות הקיטור אלקואה לאלקואה הייתה חברה בת לייצור אוניות קיטור "אלקואה סטימשיפ קומפני" (he Alcoa Steamship Company) שהוקמה בשנת 1917 ולאורך השנים ייצרה 19 אוניות. בתרבות הפופולרית בין השנים 1955 ל-1957, אלקואה נתנה חסות לסדרת הטלוויזיה The Alcoa Hour ברשת NBC. הסדרה שודרה במשך 48 פרקים וכללה פרסומת למוצרי אלקואה. בין השנים 1957 ו-1960, אלקואה נתנה חסות ל"תיאטרון אלקואה", סדרת טלוויזיה אנטולוגית של NBC שזכתה בשלושה פרסי אמי. בין השנים 1961 ל-1963, אלקואה נתנה חסות לסדרת טלוויזיה אנטולוגית ב־ABC, "פרמיירת אלקואה", תוכנית שהונחתה על ידי פרד אסטר. אלקואה הייתה נותנת החסות הראשית של התוכנית "See It Now" ששודרה ב-CBS. ראו גם אלומינה בוקסיט קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של אלקואה (באנגלית) אלקואה, ברשת החברתית פייסבוק אלקואה, ברשת החברתית X (טוויטר) אלקואה, סרטונים בערוץ היוטיוב אתר החברה (אנגלית) ביאורים הערות שוליים