HMS Victory (1765)

HMS Victory (1765) ir pirmās klases koka burukuģis ar 104 lielgabaliem. Ar 248 gadu ilgu dienesta laiku (2026. gadā) tas ir vecākais karakuģis pasaulē, kas joprojām ir ekspluatācijā. Tā būvi Karaliskā flote pasūtīja 1758. gadā Septiņu gadu kara laikā un kuģis tika nolaists ūdenī 1759. gadā. Tajā gadā briti guva uzvaras Kvebekā, Mindenā, Lagušā un Kiberonas līcī, un tas, iespējams, ietekmēja kuģa nosaukuma izvēli, kad tas tika izvēlēts nākamā gada oktobrī. Jo īpaši Kiberonas līča kauja spilgti ietekmēja kara gaitu, ievērojami vājinot Francijas floti un novirzot tās uzmanību prom no jūras. Tā būvniecībai bija nepieciešami 6000 koku, no kuriem 90% bija ozoli. "Victory" pirmo reizi tika nodots ekspluatācijā 1778. gada martā Amerikas Neatkarības kara laikā, piedaloties Pirmajā Ušānas kaujā 1778. gadā, neilgi pēc tam, kad Francija atklāti paziņoja par savu atbalstu dumpinieku kolonijām Ziemeļamerikā, un Otrajā Ušānas kaujā 1781. gadā. Pēc dalības Gibraltāra glābšanas operācijā 1782. gadā "Victory" un flote, ar kuras sastāvā tas kuģoja, Spartela raga kaujā sadūrās ar apvienotiem Spānijas un Francijas spēkiem. Liela daļa sabiedroto kuģu apšaudes nebija nodarījusi lielus zaudējumus britiem, un briti, kuriem bija pavēlēts atgriezties Lamanšā, pat neatbildēja ar saviem lielgabaliem. Šī bija pēdējā reize šajā karā kad kuģis piedalījās tajā; jo karadarbība beidzās 1783. gadā, un "Victory" atkal tika nodots ierastajā flotes dienestā. 1787. gadā pēc sacelšanās Nīderlandē tika pavēlēts sagatavot "Victory" izbraukšanai, taču draudi bija mazinājušies, pirms darbi uz kuģa bija pabeigti. Kuģis bija gatavs Nutkas krīzei un Krievijas apbruņošanai 1790. gadā, taču abi notikumi tika noregulēti, pirms tas tika iesaistīts kaujā. Franču Revolūcijas kara laikā kuģis "Victory" atradās Vidusjūras flotes sastāvā, piedaloties Tulonas okupācijā augustā un Korsikas iebrukumā no 1794. gada februāra līdz augustam. Vēlāk kuģis piedalījās Jēras salu kaujā 1795. gadā un Sentvinsenta raga kaujā 1797. gadā. Kad 1803. gadā admirālis Horācijs Nelsons tika iecelts par Vidusjūras flotes virspavēlnieku, viņš pacēla savu karogu uz "Victory" klāja un 1805. gadā iesaistījās ievērojamajā Trafalgaras kaujā. Tas atradās dienestā kā ostas kuģis no 1824. gada līdz 1922. gadam, kad tika novietots sausajā dokā Portsmutā, Anglijā. Šeit tas tika remontēts un tagad tiek uzturēts kā muzeja kuģis. Kopš 2012. gada oktobra "Victory" ir pirmā jūras lorda flagmanis. Dienests Kuģis tika nolaists ūdenī Četemā, divus gadus pēc Septiņgadu kara beigām, 1765. gada 7. maijā, bet Victory aktīvais dienests sākās tikai 1778. gadā, kad Admiralitāte pavēlēja kuģi apbruņot un sagatavot aktīvajam dienestam. Kuģa nodošana ekspluatācijā bija tā laika miltāro un politisko notikumu sekas. 1778. gada martā Francijas karalis Luijs XVI pasludināja Ziemeļamerikas valstis par neatkarīgām no Anglijas un paziņoja par savu nodomu nodibināt tirdzniecības un ekonomiskās attiecības ar brīvo Ameriku. Ja nepieciešams, Francija bija gatava aizstāvēt šo tirdzniecību ar militāru spēku. Atbildot uz to, Anglijas karalis Džordžs III atsauca savu vēstnieku no Parīzes. Karš bija gaisā, un Admiralitāte sāka vākt spēkus. Admirālis Ogastuss Kepels tika iecelts par Lamanša flotes komandieri, izvēloties "Victory" par savu flagmani. Un Džons Lindsijs kļuva par tā pirmo komandieri. Sagatavošanās darbi un apbruņošana ilga aptuveni divarpus mēnešus, pēc tam karalis Džordžs III apmeklēja Četemu. Pēc karaļa vizītes, kurš bija apmierināts ar savas kuģu būvētavas darbu, "Victory" devās uz Portsmutu. Atrodoties noenkurots Spitheadā, Ogastuss Kepels pavēlēja nomainīt uz klāja esošos 30 42 mārciņu lielgabalus ar vieglākiem 32 mārciņu lielgabaliem, kas samazināja svara slodzi un nedaudz palielināja klāja platību. Dalība Trafalgaras kaujā "Victory" bija vadošais kuģis kreisajā britu kuģu divīzijā, kas uzbruka apvienotajai Francijas un Spānijas eskadrai. Kuģa kapteinis Trafalgaras kaujas laikā bija Tomass Hārdijs. Admirālis Horācijs Nelsons kaujas laikā atradās uz kuģa komandtiltiņa pilnā admirāļa uniformā un regālijās, iedvesmojot jūrniekus uz citiem kuģiem. Pēc apšaudes ar Francijas eskadras flagkuģi "Bucentaur" "Victory" iesaistījās abordāžas kaujā pret franču divklāju kuģi "Redoutable". Apšaudes laikā Nelsons tika nāvējoši ievainots, tomēr britu flotei izdevās gūt uzvaru šajā kaujā. Apkalpe "HMS Victory" apkalpē bija daudzu tautību pārstāvji, un to veidoja (Trafalgaras kaujā): Admirālis Horācijs Nelsons (flotes komandieris); Kuģa kapteinis Tomass Hārdijs; 9 vecākie virsnieki; 48 apakšvirsnieki: Kapteinis: komandē bocmaņus un jūrniekus, atbildīgs par navigāciju; Bocmanis: apkalpes kapteinis, komandē jūrniekus; Apgādes virsnieks (angļu: purcer; kuģa pārvaldnieks un administrators); Ķirurgs; Kuģa meistari: kuģu galdnieks, artilērijas strādnieks Kuģa pavārs; 22 kadeti (virsnieku praktikanti); 479 jūrnieki: 80 apakšvirsnieki (jūras spēku apakšvirsnieki); 204 pieredzējuši jūrnieki; 195 parastie jūrnieki; 90 savervētie vīri (uz šī laikmeta kuģiem tie bija uz klāja nolīgti vīrieši, kuriem nebija jūras pieredzes un kuri palīdzēja ikdienas uzdevumos vai navigācijā jūrnieku vai bocmaņa uzraudzībā); 40 kuģa puikas (bieži vien bērni vai pusaudži, kas tika savervēti tāpat kā sauszemes jūrnieki, lai palīdzētu kuģa darbībā); karavīri, kas nebija jūras flotes karavīri bet kuri pildīja jūras kājnieku lomu, kuri no klāja un takelāžas šāva ar musketēm pret ienaidnieka kuģiem vai veidoja kaujas spēku kas piedalījās abordāžas uzbrukumā: 4 jūras spēku virsnieki; 149 jūras kājnieki. Kuģa nozīme britu kultūrā Kuģim ir īpaša vieta britu vēsturiskajā apziņā un tas tiek uzskatīts par spēcīgu Karaliskās flotes simbolu. Admiralitātes pirmais lords Leo Amerijs reiz teica, ka "Victory" iemieso "...diezgan unikālā mērā britu jūras spēku vēsturi un tradīcijas... mūsu dižās flotes tradīcijas centrālo svētnīcu", savukārt 1924. gada Jūras spēku apskatē karalis Džordžs V paziņoja, ka "...valstij nav labāka stimula patriotiskai pašaizliedzībai kā Nelsona flagmanis. Tas ir bijis apmeklējumu galamērķis karaļnama pārstāvjiem un valstu vadītājiem, tostarp ķeizaram Vilhelmam II, kurš kopā ar sievu 1889. gadā apmeklēja Lielbritāniju valsts vizītē. Ķeizaram tika pasniegts rakstāmgalds, ko izgatavoja Waring and Gillow uzņēmuma amatnieki no koka, kas savulaik bija daļa no "Victory" iekārtojuma. Vēlāk, 1914. gada 1. augustā, viņš uz šī rakstāmgalda parakstīja pavēli, kas iezīmēja Pirmā pasaules kara sākumu. Būdams premjerministrs, Vinstons Čērčils 1941. gadā pēc vācu gaisa uzlidojuma Portsmutai 10. un 11. janvāra naktīs uzkāpa uz kuģa. 1889. gadā bija plānots aizvilkt kuģi "Victory" uz Griniču Karaliskās flotes izstādes vajadzībām, kurā bija apskatāmi vairāk nekā 5000 jūras priekšmetu. Kad izstādes norises vieta tika mainīta uz Čelsiju, lielais zemo tiltu skaits padarīja šo uzdevumu gandrīz neiespējamu, un tā vietā tika uzbūvēts pilna izmēra kuģa modelis. Pēc izstādes beigām replika tika pārdota un pārbūvēta tās jaunajā mājvietā Menas Salā. Kuģis “Victory” ir bijis redzams un kalpojis par iedvesmu vairākām filmām: izdomātais Karaliskās flotes kuģis HMS “Dauntless” 2003. gada Disneja filmā "Karību jūras pirāti: Melnās pērles lāsts" bija balstīta uz to, savukārt Lielā kajīte aizstāja HMS “Bellerophon” 2023. gada biogrāfiskajā filmā “Napoleons” fiktīvā ainā, kurā attēlota Napoleona un Velingtonas hercoga tikšanās. Tas tiek izmantots kā prototips līnijas kuģim ievaddziesmā “Look Down” 2012. gada filmas “Les Misérables” adaptācijā, kas tika filmēta flotes bāzē HMNB Portsmutā. Daži kadri uz kuģa, kas joprojām peldēja 1918. gadā, ir redzami Morisa Elvija tajā pašā gadā radītās biogrāfiskās filmas par admirāli Nelsonu beigās. “Persuasion”, 1995. gada BBC vēsturiskā drāma, kuras pamatā ir Džeinas Ostinas 1817. gada romāns ar tādu pašu nosaukumu, ietvēra ainas uz "Victory". Filmas "Master and Commander: Uz pasaules malu" producēšanas komanda sadarbojās ar "Victory" kuratoriem, lai precīzi attēlotu dzīvi uz kuģa Džordža laikmetā, savukārt aktieris Rasels Krovs, kurš filmā atveidoja kapteini Džeku Obriju, uzkāpa uz kuģa, lai gūtu iedvesmu savai lomai. Dramaturgs V. S. Gilberts apmeklēja kuģi 1868. gadā, vācot informāciju savu operetei "H.M.S. Pinafore". Interesanti fakti "Anglija sagaida, ka katrs vīrs pildīs savu pienākumu" Nelsona slavenais vēstījums uz kuģa "Victory" mastiem: "Anglija sagaida, ka katrs vīrs pildīs savu pienākumu." Šie vārdi angļos rezonē līdzīgi kā frančiem "18. jūnija runa". Šis ir slavenais vēstījums, ko admirālis Nelsons nodeva ar vimpeļiem no HMS "Victory" pirms Trafalgaras kaujas sākuma. Piemiņai katru gadu 21. oktobrī Nelsona slavenais vēstījums plīvo uz kuģa "Victory". Galerija Atsauces Literatūra Nicholas Best. Trafalgar – The Untold Story of the Greatest Sea Battle in History. London : The Orion Publishing Group Ltd, 2005. ISBN 0-297-84622-1. John Christopher. The HMS Victory Story. Stroud : The History Press, 2010. ISBN 978-0-7524-5605-8. William Laird Clowes. The Royal Navy, A History from the Earliest Times to 1900 IV. London : Chatham Publishing, 1997. ISBN 1-86176-013-2. William Laird Clowes. The Royal Navy, A History from the Earliest Times to 1900 V. London : Chatham Publishing, 1997. ISBN 1-86176-014-0. David Davies. Fighting Ships. Fulham Palace Road, London : Constable and Robinson Limited, 1996. ISBN 1-84119-469-7. Jonathan R. Dull. The Age of the Ship of the Line. Barnsley : Seaforth Publishing, 2009. ISBN 978-1-84832-549-4. Jonathan Eastland, Iain Ballantyne. HMS Victory – First Rate 1765. Barnsley : Seaforth Publishing, Pen and Sword Books, 2011. ISBN 978-1-84832-094-9. Bernard Ireland. Naval Warfare in the Age of Sail. Hammersmith, London : Harper Collins Publishing, 2000. ISBN 0-00-762906-0. William Falconer, William Burney. A New and Universal Dictionary of the Marine; being a copious explanation of the technical terms and phrases usually employed in the construction, equipment, machinery, movements, and military, as well as naval operations of ships: with such parts of astronomy and navigation as will be found useful to practical navigators. London : T. Cadell and W. Davies, 1830. OCLC 1752876. Peter Goodwin. Nelson's Victory – 101 Questions & Answers about HMS Victory. London : Conway, 2004. ISBN 9-780851-779881. Peter Goodwin. HMS Victory – Pocket Manual 1805. London : Conway, 2015. ISBN 978-1-84486-260-3. Nicholas Harris. The Dispatches and Letters of Vice Admiral Lord Viscount Nelson, with notes (Volume V). London : H. Colburn, 1846. OCLC 1043045198. Angus Konstam. British Napoleonic Ship-of-the-Line. Botley, Oxford. : Osprey Publishing, 2009. ISBN 978-1-84176-308-8. Brian Lavery. The Ship of the Line. 1: The development of the battlefleet 1650–1850. London : Conway Maritime Press, 1983. ISBN 0-85177-252-8. Brian Lavery. Nelson's Victory – 250 Years of War and Peace. London : Seaforth Publishing, 2015. ISBN 978-1-84832-232-5. Longridge, Charles N. The Anatomy of Nelson's Ships. Naval Institute Press, 1981. ISBN 0-87021-077-7. Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: HMS Victory. Oficiālā tīmekļa vietne HMS Victory Illustrated article about HMS Victory