Trellick Tower

Trelik toranj (engleski - Trellick Towers) je stambena zgrada u Cheltenham Estate, Kensal Town, London, Engleska. Izgrađen je 1972. god. u brutalističkom stilu, kao zamjena objekata društvenog smještaja iz ranijeg vremena prema projektu arhitekte Ernoa Goldfingera za Londonsko okružno vijeće. U projektu su dodata poboljšanja Goldfingerovog ranijeg Balfron tornja u Poplaru, u istočnom Londonu, a sadržavao je brojna rješenja za uštedu prostora. Podignut je u vrijeme kada je popularnost visokih zgrada opala, a negativni stereotipi o njima eskalirali. Trelik toranj je uspio izbjeći sudbinu rušenja koju su mnogi drugi brutalistički neboderi doživjeli u londonskoj utrci za "revizijom" centra grada, nakon što je 1990-ih postao zaštićeni objekat II* kategorije (posebno važne zgrade interesa većeg od posebnog) zbog svoje jedinstvene brutalističke arhitekture. Prvobitno je bio u vlasništvu Vijeća Velikog Londona (GLC), administrativnog tijelo lokalne samouprave koje je iznajmljivalo opštinske stanove. Mnogi imigranti u London naselili su se u Trelik toranj, jer je za njih to bilo jedno od rijetkih pristupačnih mjesta za život u Londonu. Toranj je otvoren 28. juna 1972. godine. Troškovi izgradnje iznosili su 2,4 miliona funti. To je bio posljednji veliki projekat na kojem je Goldfinger radio. Umro je 1987. godine prije nego što je toranj restauriran. Izvedba Izgradnja Trelik tornja započela je 1968. godine, kako bi se zamijenile lokalne viktorijanske stambene zgrade lošeg kvaliteta. Bio je jedan od nekoliko takvih građevina i u početku je bio dobrodošao kao način rješavanja krize stanovanja nakon Drugog svjetskog rata uzrokovane razaranjima tokom njemačkog bombardovanja. Goldfinger je bio pristalica gradnje nebodera kako bi ostalo više slobodnog prostora za djecu i odrasle u slobodno vrijeme. Goldfingera je Londonsko vijeće okruga (LCC) ohrabrilo da izgradi Trelik nakon uspjeha Balfron tornja, izgrađenog 1967. godine. Inspiraciju je crpio iz Balfrona, gdje se uselio u jedan od stanova kako bi iskusio kakav će biti život stanara, te je redovno pozivao stanare na koktel zabave kako bi mu rekli šta vole, a šta ne vole. Povratne informacije je unio u projekat Trelika. Cijelu zgradu nebodera projektovao je slobodnom rukom na mesarskom papiru. Planirao je razne zajedničke prostore i namjerno unio male varijacije u strukturu kako bi svaki stan izgledao drugačije. Uključio je niz rješenja za uštedu prostora, poput korištenja kliznih vrata za pristup kupaonicama i prekidača za svjetlo ugrađenih u okvire vrata. Toranj je visok 98 metara (120 metara uključujući komunikacijski jarbol), sa ukupno 31 spratom. Ima dugi, tanki profil, sa zasebnim liftom u servisnoj kuli povezanim na svakom trećem spratu sa pristupnim hodnicima u glavnoj zgradi. Stanovi iznad i ispod nivoa hodnika imaju unutrašnje stepenice, dok 23. i 24. sprat zauzimaju mezonete (engleski naziv za posebnu vrstu stanova). Zgrada ukupno sadrži 217 stanova i svi imaju balkone. Druga zgrada, koja sadrži trgovine i sadržaje, ima sedam spratova. Servisna kula Servisna kula ima dva dodatna sprata viša od glavne zgrade, sa sadržajima: Isturena mašinska hala u kojoj se nalazi glavni sistem grijanja, prvobitno korišteni kotlovi na naftu i rezervoar za toplu vodu. Zbog naftne krize 1973. godine stanovi sada imaju električno grijanje, a mašinska hala, iako napuštena, i dalje sadrži većinu elemenata grijanja na naftu. Ovakav položaj mašinske hale smanjuje potrebu za pumpama i smanjuje količinu potrebnih cjevovoda. Kraće cijevi također smanjuju gubitak topline. Stepenište cijelom visinom, služi i kao nužni izlaz. Lift Mehanizam za odvod otpada. Izvori