בסיס חיל האוויר המלכותי מילדנהול

בסיס חיל האוויר המלכותי מילדנהול (באנגלית: Royal Air Force Mildenhall) הוא בסיס של חיל האוויר המלכותי הבריטי השוכן סמוך לעיירה מילדנהול במחוז סאפוק, אנגליה. אף שמדובר בבסיס בריטי, הוא משמש בעיקר לתמיכה בפעילות חיל האוויר של ארצות הברית (USAF), ומהווה כיום את משכנה של 100th Air Refueling Wing. לצד מקבילו, בסיס חיל האוויר המלכותי לייקנהית', מהווה מילדנהול את אחד ממוקדי הנוכחות המשמעותיים ביותר של חיל האוויר האמריקני בממלכה המאוחדת. היסטוריה שנות ההקמה (שנות ה־30) ההיסטוריה של בסיס חיל האוויר המלכותי הבריטי מילדנהול (RAF Mildenhall) כבסיס למטוסים גדולים החלה כבר בסוף שנות ה־20 של המאה ה־20. באותה תקופה גיבש הצבא הבריטי תוכנית להקמת בסיס מפציצים באזור מילדנהול, מתוך תפיסה כי קיים "איום יבשתי" באירופה. בשנת 1929 רכשה הממשלה את הקרקע, ובאוקטובר 1930 החלה הבנייה. שמו הראשון של הבסיס היה RAF Beck Row, אך בשנת 1933 שונה שמו ל־RAF Station Mildenhall. המבנים הראשונים הושלמו בשנת 1931, ושלוש שנים לאחר מכן היה הבסיס מוכן לפתיחתו הרשמית. הבסיס נפתח ב־16 באוקטובר 1934, אך נחנך רשמית ב־19 באוקטובר 1934 על ידי המלך ג'ורג' החמישי. בטקס השתתפו גם המלכה מרי, נסיך ויילס והדוכס מיורק. באותו יום נכנס לתפקידו מפקד הבסיס הראשון, וינג קומנדר פ.ג'. לינל. מועד החנוכה נקבע, בין היתר, לבקשת מועדון התעופה המלכותי, שביקש להזניק מן הבסיס את מרוץ האוויר מאנגליה לאוסטרליה ב־20 באוקטובר 1934 – מרוץ מק’רוברטסון ממילדנהול למלבורן. כ־70,000 איש הגיעו לצפות באירוע. עשרים מטוסים זינקו מן הבסיס, ושני טייסים בריטים ניצחו לאחר שטסו 11,300 מייל ב־70 שעות ו־54 דקות וזכו בפרס של 10,000 ליש"ט. היחידה המבצעית הראשונה שהגיעה לבסיס הייתה טייסת המפציצים מס' 99 (Madras Presidency), שהגיעה ב־15 בנובמבר 1934 יחד עם מפציצי הלילה מדגם Heyford. בשנת 1938 הצטיידה הטייסת במפציצי Wellington, ועזבה את הבסיס במרץ 1941. סיסמתה הייתה "Quisque Tenax" – "כל אחד עקשן". ב־6 ביולי 1935, במסגרת חגיגות יובל הכסף של המלך ג'ורג' החמישי, נבחר הבסיס לארח מסדר מלכותי של חיל האוויר המלכותי. במסדר השתתפו 38 טייסות ו־370 מטוסים – שליש מכוחו הכולל של ה־RAF באותה עת. ב־16 בספטמבר 1935 הופעלה בבסיס טייסת נוספת – טייסת המפציצים מס' 38, שהחלה גם היא עם מפציצי Heyford ובהמשך עברה למפציצי Fairey Hendon. בשנת 1937 הצטרפה טייסת מס' 149 (East India), שהפעילה מפציצי Wellington והשתתפה במלחמת העולם השנייה עד אפריל 1942. מלחמת העולם השנייה (1939–1945) עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב־3 בספטמבר 1939, שלוש שעות לאחר הכרזת המלחמה של בריטניה וצרפת על גרמניה, המריאו שלושה מפציצי Wellington מטייסת 149 לתקיפת אוניות גרמניות בתעלת קיל. בינואר 1940 ביצעה הטייסת את הפצצת הלילה הראשונה שלה, לאחר שהפצצות היום גרמו לאבדות כבדות. במהלך המלחמה פעלו מן הבסיס טייסות רבות, ובהן טייסות קנדיות וניו זילנדיות. ב־31 במאי 1942 השתתפו מטוסי הבסיס בפשיטת "אלף המפציצים" על קלן, שבה הוטלו 1,455 טונות של חומרי נפץ על העיר. במרץ 1944 השתתפו מטוסי Lancaster ו־Halifax מן הבסיס בפשיטה הגדולה על ברלין, שסימנה את סיום "קרב ברלין". ב־6 ביוני 1944, יום הפלישה לנורמנדי (D-Day), תקפו מטוסי Lancaster מן הבסיס יעדים לאורך "החומה האטלנטית" של גרמניה הנאצית. משימות הקרב האחרונות מן הבסיס בוצעו באפריל 1945 נגד העיר ברמן. לאחר המלחמה עסק הבסיס בהחזרת שבויי מלחמה ובהטלת סיוע הומניטרי. בדצמבר 1945 החלה מעורבות משמעותית של חיל האוויר של צבא ארצות הברית (USAAF) בבסיס, כאשר מטוסי B-17 הגיעו לניסויי חימוש. בהמשך שודרגו מסלולי ההמראה, ובשנות ה־50 הפך הבסיס לנקודת מפתח בפריסת כוחות אמריקאיים באירופה במסגרת המלחמה הקרה. מטוסי B-29, B-47, B-52, וכן מטוסי תדלוק מדגמי KC-97 ו־KC-135 פעלו ממנו. התקופה שלאחר המלחמה והמעבר לשליטה אמריקנית (1950–1991) לאחר המלחמה צומצמה הפעילות המבצעית בבסיס, והוא הועבר למעמד של "תחזוקה ושימור". ב־11 ביולי 1950 נפתח הבסיס מחדש והפך לבסיס משותף של חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר האמריקני. הוא הועבר לאחריות פיקוד האוויר האסטרטגי האמריקני (SAC), והחל לארח מפציצי B-50 Superfortress ומטוסי תדלוק מדגם KC-97 Stratofreighter. בשנת 1958 הועבר למילדנהול הטרמינל המרכזי בבריטניה של שירות התובלה האווירית הצבאית האמריקני (MATS). בשנת 1958 הפך הבסיס למרכז הנוסעים הראשי של שירות התובלה האווירית הצבאית הבריטית. בשנות ה־60 וה־70 הוצבו בו מטוסי סיור מתקדמים ובהם SR-71 Blackbird ו־U-2. ה־SR-71, שהוצב בבסיס דרך קבע החל מ־1982 ועד 1990, הפך לאחד מסמליו המזוהים ביותר של מילדנהול. ב־1 בפברואר 1992 הופעלה כנף התדלוק האווירי ה־100 (100th Air Refueling Wing), שהפכה לכנף המארחת של הבסיס והפעילה מטוסי KC-135. בשנת 1993 הוכרזה העברת קבוצת המבצעים המיוחדים ה־352 לבסיס, והמעבר הושלם ב־1995. בשנת 2015 שונה שמה לכנף המבצעים המיוחדים ה־352 (352nd Special Operations Wing), המפעילה מטוסי CV-22 Osprey ו־MC-130J. באותה שנה הודיע משרד ההגנה האמריקאי על תוכנית לארגון מחדש של התשתיות באירופה (EIC), שכללה כוונה לצמצם נוכחות בבסיסים מסוימים בבריטניה ולהעביר משימות ממילדנהול לבסיסים אחרים באירופה. לאחר המלחמה הקרה (משנות ה־90 ואילך) בשנת 1992 קיבלה 100th Air Refueling Wing את האחריות על הבסיס והפכה ליחידה המארחת הקבועה. מאז משמש הבסיס כמרכז התדלוק האווירי העיקרי של חיל האוויר האמריקני באירופה, באמצעות מטוסי Boeing KC-135 Stratotanker. בשנת 1995 הועברה לבסיס גם קבוצת המבצעים המיוחדים ה־352 של חיל האוויר האמריקני, יחד עם מטוסי תובלה ולוחמה מיוחדת. בשנת 2015 הודיע מחלקת ההגנה של ארצות הברית על כוונה לסגור את פעילות הבסיס ולהעבירה לגרמניה ולבסיסים אחרים בבריטניה. לאחר תקופה של אי־ודאות בוטלה ההחלטה ביולי 2020, והבסיס נותר פעיל. המאה ה-21 הבסיס שימש מרכז תמיכה אווירי במהלך הפלישה האמריקנית לעיראק בשנת 2003. בשנים האחרונות הוא ממשיך לשמש צומת לוגיסטי חשוב לפריסות אוויריות לאירופה, אפריקה והמזרח התיכון. ביוני 2021 נחתו בבסיס נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ורעייתו בדרכם לפסגת ה־G7. באפריל 2023 נחת במקום מטוס הפיקוד האווירי הנשיאותי E-4B Nightwatch במהלך ביקור נשיאותי נוסף באזור. בשנת 2024 דווח על תקריות של רחפנים בלתי מזוהים בשמי הבסיס, כחלק מגל חדירות לבסיסים אמריקניים בבריטניה. בעקבות האירועים תוגברו אמצעי האבטחה וההגנה האווירית. חשיבות RAF Mildenhall מהווה מרכיב מרכזי במערך הפריסה הגלובלי של חיל האוויר האמריקני. תפקידו כבסיס תדלוק אווירי וכמרכז לוגיסטי מאפשר הקרנת כוח מהירה לזירות שונות, ובפרט לאירופה ולמזרח התיכון. שילוב זה בין תשתית בריטית לבעלות אמריקנית בפועל משקף את שיתוף הפעולה הביטחוני ההדוק בין בריטניה לארצות הברית לאורך עשורים. גלריה קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של בסיס חיל האוויר המלכותי מילדנהול הערות שוליים