Ladbyn venehauta

Ladbyn venehauta on rikas ja monipuolinen venehautaus, joka löydettiin vuonna 1935 Tanskasta Fyn saaren pohjoisosista Kerteminden vuonon rannikolta Ladbyn kylän läheltä. Hauta, joka on Tanskan ainoa venehautaus, on osa tavallista viikinkiaikaista kalmistoa ja päällikön hautaus on ajoitettu esinemateriaaliin perusteella 900-luvun alkuun jaa. ja radiohiiliajoituksista 885−1035 jaa.. Vene on ollut noin 22 metriä pitkä ja sen jäänteet ovat esillä Ladbyn viikinkimuseossa. Löytö ja tutkimus Vuonna 1934 maanviljelijä Erik Eriksen kynti peltojaan ja osui aurallansa hautakummun päällä kiviin. Hän kutsui paikalle amatööriarkeologi farmaseutti Paul Helweg Mikkelsenin, joka alkoi kaivaa hautakumpua vuonna 1935. Kun he löysivät ensimmäiset niitit, otti National Museum kaivausten vastuun itselleen. Kaivauksia johtivat yhdessä konservaattori G. Rosenberg ja P. Helweg Mikkelsen vuonna 1936, joiden muistiinpanoista nykyiset kaivaustiedot ovat peräisin. Museonäyttely Ladbyn veneen jäännöksiä säilytetään löytöpaikallaan hautakummun uumenissa. Kekseliästä ideaa seuraten on voitu säilyttää venehautauksen herkät jäännökset löytöpaikallaan ja vielä nykyäänkin katselija voi tarkastella sitä sellaisena kuin tutkijat näkivät sen kaivausten aikana. Vuonna 1937 hautakummun sisään valettiin betoniset seinät ja niiden päälle astettiin kaarien päälle katteet, jotka sitten peitettiin hautakummusta saadulla maa-aineksella. Idean toteutti ja maksoi P. Helweg Mikkelsen. Näyttelytilaa kutsutaan nimellä Vikingmuseet Ladby. Replikan rakentaminen Tanskalaiset viikinkiharrastajat ovat kuuluisia monista rakentamisprojekteista, jossa viikinkiveneen löydös ensin tutkitaan tarkoin ja sitten sen ideat siirretään samaan mittakaavaan tehtävään kopioon. Niin tässäkin tapauksessa on tarkoitus tehdä. Hautaus Hautaus on tehty niin, että ensin alus hinattiin rantaan ja aseteltiin kapeaan kaivantoon löytöasentoonsa. Vainaja, joka oli päällikköasemassa ollut henkilö, ja hauta-antimet sijoitettiin veneeseen rakennettuun kammioon, ja sitten kokonaisuus peitettiin turpeella, josta muodostui halkaisijaltaan 30 metrinen hautakumpu Ladbyhøje. Vainajan vaatteista on säilynyt pieniä jäänteitä, joista ne on tunnistettu kulta ja hopealangoilla ja paljeteilla koristelluiksi kankaiksi. Vainajan puukossa oli hopeakoristeinen kahva, ja vyössä oli suuri hopeinen Karoliin-tyyppinen miekan tupen kiinnitin. Esineistön koristelut olivat niin sanottua Borre- ja Jelling-tyyliä, joka sijoitetaan 900-luvun alkuun jaa. Haudasta ei kuitenkaan löytynyt vainajien luita kuin muutama kappale, joten tutkijat epäilevät, että hauta häpäistiin jälkikäteen. Samasta syystä hauta-antimet olisi rikottu. Hautavene Venehauta oli aseteltu pohjois-eteläsuuntaan niin, että veneen keula osoitti etelään. Aluksen puurakenteet olivat tammesta, mutta ne ovat lahonneet lähes näkymättömiin. Jäljelle ovat jääneet pääasiassa laivan niitit, naulat ja muut rautaiset osat. Koska noin 2 000 niittiä jäivät niille sijoilleen, mihin ne puun lahottua asettuivat, ne muodostavat laivan muotoisen kuvion. Muoto paljastui kaivauksilla poistettaessa maata varovasti niittien päältä. Tämä kaivauksen tilanne on edelleen nähtävänä Ladbyn venehaudan museossa, jossa kohdetta säilytetään jälkipolville.lähde? Laivan köli oli poikkileikkaukseltaan T-kirjaimen muotoinen ja se kesti purjeen aiheuttamat rasitteet. Laivan pituus oli noin 21,5 ja leveys noin 3 metriä. Runkoa vahvisti 17 kaarta, josta päätellään, että laivassa soudettiin 16 airoparialla 30−32 soutajan voimilla. Airot eivät tosin ole säilyneet. Veneen korkeus on noin 1 metri, mutta sen syväys oli noin 0,5 metriä. Koska veneen pituuden suhde leveyteen on 7 : 1, on kyseessä ollut nopea, sotaretkiin tarkoitettu, viikinkilaiva eli pitkävene. Sen soutunopeus on ollut 3−4 solmua ja neliönmuotoisella, noin 60 neliömetrin suuruisella , purjeella sen huippunopeus saattoi olla jopa 9 solmualähde?. Veneessä on ollut korkealle kohoavat keula- ja peräkoristeet, joita ei löydetty kaivauksissa. Sen sijaan keulan "harjaksiksi" oli naulattu rautaiset spiraalit. Perän kaareva "häntä" on myös hävinnyt. Laivan rautainen ankkuri löytyi kiinnitettynä rautakettinkiin. Ankkuri on painanut noin 20 kilogrammaa.lähde? Hauta-antimet Laivan keulasta löytyi pronssiheloin koristellut koiran valjaat, jonka helojen Jelling-tyyli ajoitti ne 900−925 jaa.. Veneestä löytyi myös neljät tai viidet sarjat hevosen valjaita, jalustimia, kannuksia ja solkia. Kaivauksissa löytyi myös jäänteitä hopeakoristeisesta tarjoilupöydästä, 1–2 pronssista vatia, ainakin kaksi kuppia ja kullalla ja hopealla koristeltu veitsisarja puurasiassa. Osa hauta-antimista olivat hajonnut tunnistamattomiksi, ja niistä löydettiin noin 600 katkelmaa. Katkelmista tunnistettiin osia soljista, hopea- ja pronssiesineistä, pelinappuloita ja puusaavin metalliosia. Veneen laidan läheltä löytyi 45 nuolenkärkeä ja jäänteitä nuolenvarsista, kilvenkupura ja keihäänkärki. Hautaukseen oli uhrattu mukaan 11 hevosta. Ne olivat pieniä kuin ponit, säkäkorkeudeltaan 125 cm. Hevosten lisäksi haudasta löytyi neljän koiran jäännökset. Myös muita eläimen luita löytyi, mutta niistä ei ole säilynyt tietoa. Katso myös Venehautaus yleisenä ilmiönä skandinaavien kulttuurissa. Lähteet Viitteet Kirjallisuutta Ladbyskibsmuseet: "Ladbyskibet – en skibsbegravelse fra vikingetiden" (lehtinen), Krogager, 2003 Engelstoft, Povl: Hagerups konversationsleksikon, 1952, Sidos 6, s. 487. Madsen, Claus & Thrane, Henrik: Skibsjubilæum (Skalk 1985 nr. 1; s. 3-7) Thorvildsen, Knud: Das Wikingerschiff von Ladby, Kopenhagen, 1967 Aiheesta muualla Verkkosivut: Vikingemuseet Ladby Panoramio: Ladbyn vene rakenteilla (Arkistoitu – Internet Archive) Facebook: Ladby skibet på vej Sailor - Global Mariner: The Ladby Ship (Arkistoitu – Internet Archive), valokuvia Peter Lawætz: Hvem blev gravlagt i Ladby-skibet? Historie-online: Et sejlende Ladbyskib på Kerteminde fjord (Arkistoitu – Internet Archive) Gräslund, Anne-Sofie: Dogs in graves – a question of symbolism? Andrén, Anders & Jennbert, Kristina & Raudvere, Catharina (toim.): Old Norse religion in long-term perspectives Origins, changes, and interactions, 2004 Hocker, Frederick & Ward, Cheryl: The Philosophi of Ship Building, GoogleBooks