Birkerød kirke

Birkerød kirke er fra midten av 1100-tallet og ligger i Birkerød nordøst på Sjælland. Store deler av kirkens indre er dekorert med kalkmalerier fra første halvdel av 1300-tallet. Koret og skipet ble oppført på midten av 1100-tallet av rå og kløvet marksten med fint tilhugne hjørnestener. I begynnelsen av 1200-tallet ble det føyet til et nordkapell i samme materiale iblandet teglsten; rester av dette kan ses i veggen mellom det nåværende sakristiet og nordkapellet. Det ble laget en åpning i det nåværende skipets første fag slik at det var adgang fra nordkapellet til kirken. På samme tid ble skipet forlenget mot vest til nåværende lengde, skipets hjørner ble flyttet mot vest og kan stadig ses utvendig. Rundt 1475 begynte oppføringen av tårnet og samtidig rev man ned det gamle koret og førte opp det nye langhuskoret. I 1503 ble det nåværende nordkapellet oppført. Våpenhuset stammer fra 1525. Vinduene i kirken har blitt lagt om og utvidet flere ganger, men man kan fremdeles finne rester etter de opprinnelige vinduene fra 1100-tallet. Gjenbruk av materialer har gjort det komplisert å skille de forskjellige bygningsperiodene fra hverandre, men deler av det opprinnelige skipets langmurer kan stadig finnes i murverket. Kirken ble restaurert i 1925. Inventar Altertavlen er datert til ca. 1500 og sannsynligvis importert fra Nord-Tyskland. Den har opprinnelig vært dobbeltfløyet, men ytterfløyene har gått tapt. Etter reformasjonen har den ført en noe omskiftelig tilværelse inntil den i 1899 ble restaurert og stilt opp i kirken igjen som avløsning for en senere altertavle. Et maleri av Gustav Theodor Wegener (1817-77)) fra 1846 som var en del av denne senere altertavlen henger i nordkapellet. I sidefløyene ses korsbæringen og gravleggelsen samt nedfarten til dødsriket og oppstandelsen. På midtfeltet korsfestelsen, i bakgrunnen Jerusalem, og rundt Jesus Kristus ses den gode og den onde røveren. På den gode siden ses Maria, Johannes og Longinus, samt nederst Pontius Pilatus, en skriver og en spotter. På den onde siden ses høvedsmannen og ypperstepresten, samt soldatene som spiller terning om Kristi kjortel. At Pilatus er med på den gode siden, skyldes nok plassmangel. Prekestolen er fra ca. 1600. Den bærer Christian IVs monogram. I de fem arkadefeltene ses apostler og Kristus som verdens frelser, på hjørnene seks guder/gudinner: Fides («Troen»), Justitia («Rettferdighet», med sverd og vekt), Patientia («Tålmodighet», med beger og kanne), Charitas («Nestekjærlighet», med barn i favnen), Spes («Håp», med fugler), Prudentia («Klokskap», med en slange). Ved prekestolen er det hengt opp et røkelseskar fra ca. 1200. På veggen vest for prekestolen ses et maleri av Henrik Gerner som var sogneprest ved Birkerød kirke 1657–85. I 1659 deltok han i en sammensvergelse mot svenskene på Kronborg slott. Gerner ble pågrepet og satt fengslet i 43 uker hvorav 18 uker i lenker, muligens i de lenkene som er hengt opp ved siden av maleriet. Gerner var biskop i Viborg fra 1693 til sin død. På brystvernet foran orgelet ses seks malerier som formodentlig har sittet på et pulpitur fra midten av 1600-tallet. Kirkens orgel fra 1963 er fra Frederiksborg orgelbyggeri og har 26 stemmer, 3 manualer og pedal. Døpefonten av sandstein er utført av Axel Poulsen i 1944. På kummen ses gravleggingen og oppstandelsen, på foten står trosbekjennelsen. Carl Trock-Madsen har utført glassmalerivinduet mellom sakristi og nordkapell (Laurentius) i 1922 samt vinduer i skipets sydside, Getsemane og Den gode hyrde i 1926, og scener fra Det nye testamente bak prekestolen i 1927. Birkerød kirke har to votivskip. Det eldste er et krigsskip som henger i sideskipet. Det andre skipet henger i vestfaget i kirken og er en modell av skoleskipet «Georg Stage». Skipet ble hengt opp i 1946 og var laget av en gammel sjømann. I nordkapellet ses forskjellige dekorative ornamenter og bumerker fra 1503, dessuten et våpenskjold med hvit muslingskall som opprinnelig har vært på blå bunn (slekten Jernskæg). Videre ses en rist, symbolet for St. Laurentius, noe som tyder på at kirken hørte under Lund domkirke, for denne var viet til ham. Kalkmalerier I perioden 1325-50 fikk skipet hvelv, og kalkmaleriene i de to første fagene ble utført. Kalkmaleriene ble avdekket i 1911 og restaurert av Eigil Rothe. Hvelvene er renset flere ganger, senest i 1998. Teologien er viktig i Birkerød kirkes kalkmalerier, kanskje har et kloster deltatt i eller betalt for utmalingen. Blader vokser ut av ribbene, kanskje har vegetasjonen en symbolsk betydning, bl.a. ses mange ekeblader. Det er flere sverd i motivene i kirken; dommedags-Kristus med lilje og sverd, engelen i syndefallet, Paulus ved nattverden, kongen på livshjulet. Sverdet er et maktsymbol, kanskje har eieren av det nærliggende Hirschholm slott betalt for utmalingen eller en kvinnelig arving med forbindelse til tiggermunkeordener. Sverdet er også viktig i Marias sorger. Draktene er fra kalkmalerienes samtid, slik at det er mulig å datere dem. Kain og Abel i offerscenen er kledd som dandyer. Rammene er malere og nærmest smale bånd som brer seg opp langs ribbene. De romanske kalkmalerienes blå bakgrunn er forsvunnet, avløst av en hvit bakgrunn som ses i kalkmalerier fra slutten av 1200-tallet. I østkappen blir man mottatt av dommedags-Kristus, sittende på en regnbue der han fremviser sårene sine. Ut fra munnen går rettferdighetens sverd og nådens lilje. Han er omgitt av to engler med lidelsesredskapene, til venstre korset og tre nagler, til høyre ris, svøpe og hammer, samt en tang og tre terninger. I skipets første fag ses Marias himmelkroning i østkappen. Etter advarselen om dommedag i andre fag trøstes man med at det ikke bare er den barmhjertige Maria som lytter til mennesket. Kristus lytter til sin mor, så ber man til Maria og får gjennom henne kontakt med Kristus i den såkalte dobbelte forbønn. I fagets øvrige hvelvkapper ses syndefallet mot syd, og mot nord Kain og Abels offer som fører frem til brodermordet i vestkappen. Arvesynden og den første synd – brodermordet – skal sones. I vestkappen gjør Livshjulet oppmerksom på at ingen unngår sin skjebne på dommedag. Under nordkappen vises forberedelsen til dommedag ved syndsforlatelsen, ved hjelp av nattverden som man kun kan får motta, om man har bekjent sine synder. Dermed er man forberedt til å få veid sin sjel på dommedag, slik det er avbildet der man forlater kirkerommet. Maria blir fra rundt 1270 Danmarks mest dyrkede helge som en hjelper i alle situasjoner. Kristus og Maria sitter på en trone foran et mønstret teppe som kongelige personer. To engler holder opp et teppe bak dem. Over Maria og Kristus ses Guds ansikt i krans, her er ingen Helligånd. Marias himmelfart innebar at det ikke fantes relikvier som knokkelsplinter og hår etter henne. I stedet benyttet teologene Marias kappe, Marias tårer og dråper av hennes morsmelk som Maria-relikvier. Figurene begynner å bli tegnet individuelt og med bevegelse. Peter og Paulus står omkring Maria og Kristus, det er teologisk viktig; de representerer den romerske kirke. Plantene kan identifiseres, kanskje har de symbolsk betydning. En fransiskanermunk og en dominikanermunk kneler i kappespissene. Armene er ført opp til bedestilling, den ene har to svarte flekker på hendene, det er den stigmatiserte Frans av Assisi med grå kutte mot nord. Mot syd ses Domenicus i hvit drakt med svart kutte, kniven som rettes mot ham hentyder kanskje til en helgenlegende, men kan også være en restaureringsfeil. Det skal muligens være et kors, en annen mulighet er et speil, idet dominikanerne snakker om «sjelens speil». Kniven kan hentyde til legenden om dominikanermartyren Petrus, men han skildres normalt med en kniv hugget ned i issen. Tiggermunkordener som fransiskanerne («gråbrødrene») og dominikanerne («svartebrødrene») bragte Maria-dyrkelsen til Danmark. I sydkappen ses syndefallet. Slangen har et kronet menneskehode, Adam og Eva dekker kjønnet sitt med bladdusker, fra oven kommer en engel med sverd flygende for å drive dem ut av paradiset. Under nordkappen ses påskemåltidet. Skjoldbuen fungerer som bord. Kristus sitter i midten med korsglorie og høyre hånd hevet til velsignelse, i hans skjød ligger den skjeggløse Johannes, Kristus flankeres av Peter og Paulus. Paulus er sjelden med i nattverdfremstillinger. Augustin skriver at Paulus var med ved den siste nattverden. På bordet ses rundstykker og runde brød med korsmerke, noe som betyr at de er innviet og fungerer som oblater. Apostlene holder sine attributter, noe som er uvanlig på nattverdbilder. I nordkappen ses Kain og Abels ofring. De bærer struthetter som var på mote i begynnelsen av 1300-tallet. Kains ild mottas ikke. Kain har som sedvanlig et kornnek, mens Abel ikke bærer et lam, men et nek, kanskje som hentydning til tienden. I nordkappen under Kain og Abels ofring ses et dyr som angriper en hare. Haren viser kanskje til folketroen om at noen kvinner ved trolldom kunne omskape seg til harer og melke kyr. Et dyr angriper haren i strupen, men det angripende dyret kan ikke lenger ses. Svikkelfigurer refererer noen ganger til det sentrale motivet, og kan være ment som et forvarsel om brodermordet. Over Kain og Abel ses stridende fugler som symbol for broderstrid og brodermordet. I vestkappen ses et livshjul. I franske kirker har man hatt lykkehjul man kunne dreie. Et livshjul har ikke noe med et lykkehjul å gjøre, det er skjebnen og et Memento Mori, «husk at du skal dø». Mannen henger fast på hjulet og kommer ikke løs, han skal gjennomleve forskjellige stadier. På hjulets venstre side henger en ung konge, der står: REGNABO («jeg kommer til å regjere»). Øverst ses en konge med sverd, ved ham ses teksten REGNO («jeg regjerer»). Til høyre ramler en gammel, skjeggete konge, ved siden av står teksten REGNAVI («jeg regjerte»). Nederst ligger en død konge med kronen falt av, og ved siden av står: SUM SINE REGNO («jeg er uten kongerike»). Inne i hjulet møter et skjelett en konge og sier: «Du skal bli som meg». I vestkappens nordsvikkel ses brodermordet, der den skjeggete Kain holder en eselkjepp som han slår den falne Abel med. I sydsviklen ses kampen mellem det gode og det onde. I Birkerød kirke får dyrene symbolske betydning. Den som angriper livets tre symboliserer livets forgjengelighet. De kjempende fuglene over Kain og Abel symboliserer brodermordet. Haren som bites i strupen av et lite dyr, hentyder til drapet på Abel, der den fruktbare haren utslettes av det onde. Dyret med snabel til venstre for livshjulet er en elefant som bærer en kurv på ryggen, der det sitter en dronning og en konge som retter sin pil og bue mot det onde dyret. Man kjente til beskrivelser av jakt fra elefantrygg, men maleren har tydeligvis ikke hatt noe bilde som forlegg. Rånen ligner grisene i datidens landbruk. Elefant og gris står omkring et eketre, under treet ses «olden», dvs. eikenøtter som griser gjerne spiser. På korstolene i Roskilde domkirke skildres makkabeernes kamp også med en elefant med borg på ryggen. Physiologus med sine skildringer av fabeldyr nevner elefanten som et sterkt dyr med borg på ryggen. I skipets andre fag i vestkappen veies sjelene. Mot nord ses de døde stige opp av gravene. I midten veies sjelene, Mikael holder vekten. Han har ikke vinger. I den ene vektskålen henger en djevel for å tynge den ned. Overfor Mikael står Maria, som med fingeren diskret plassert på vektstangen sørger for at det går den riktige veien. Maria er skildret som Maria Misericordia – «Maria full av nåde» – som hilses med Ave Maria. Hun har kappen slått ut og beskytter tallrike nakne sjeler med den. En samtidig historie forteller om en dominikanermunk som døde og gledet seg til å møte sine gamle venner i paradis. Da han kom dit, kunne han ikke finne dem, og spurte etter dem da han møtte Maria. Hun åpnet kappen sin, og inne i kappen satt da hans gamle venner. Maria fikk betydning for munkeordener på 1100-tallet, og ble særlig dyrket av tiggermunkene. I Birkerød kirke er hun den sentrale skikkelsen, og tiggermunkene skildres ved Marias himmelkroning, noe som viser den tette forbindelsen til disse ordenene. Bak Mikael ses sjeler som allerede er idømt straff. De symboliserer muligens dødssyndene. Skikkelsen med sverd foran halsen er sannsynligvis Vreden (Ira). Skikkelsen med sverd i magen er kanskje en selvmorder. Kvinnen med konelin som ammes av to drager, kan være vellysten (Luxuria), den utro hustru som fikk «uekte» barn i sitt ekteskap. Lengst til venstre ses kanskje fråtsingen (Gula), der en djevel heller noe i munnen på en tykkmaget synder, men det kommer like fort ut av den andre enden. Over disse skikkelsene ses to djevler som holder hver sin sjel. Sjelen nærmest Mikael holder en pung og er kanskje griskheten (Avaritia). Forfatteren Ebbe Kløvedal Reich utga i 1990 romanen En engels vinger med en kalkmaler som hovedperson. Her opptrer dronning Margrethe 1. og biskop Finkenow som dronningen utpekte til erkebiskop fra 1382 til sin død i 1386. Her går Reich inn på hvorfor St. Mikael - etter hans mening - ikke fikk noen vinger på maleriet i Birkerød kirke. Bak Maria står en biskop, kanskje Nikolaus av Myra. Birkerød kirke har hatt en kalk som er forsvunnet, og på den stod skrevet «Sankt Nikolaus», så kirken kan ha vært viet til Nikolaus. Kanskje derfor denne fremtredende plassering i Misericordia. Det kunne også være en lokal geistlig med en blybeholder. Kirkens prester hadde tillatelse til å bli begravet i en blykiste inne i selve kirken. Bak biskopen står St. Laurentius med risten. I skipets andre fag i sydkappen ses livets tre. Birkerød kirke har mye vegetativ utsmykking, treet ved utgangen skal formodentlig oppfattes som livets tre. Før man går ut av kirken trøstes man ved synet av det livgivende treet som symboliserer troen og kirken. Den høviske kulturen på 1200-tallet smittet av på Mariadyrkelsen. Jordisk og himmelsk kjærlighet ble sentrale emner, der den idealiserte kjærligheten opphøyet kvinnen, som fikk oppdragende virkning på mennene så de kunne te seg ved hoffet. På 1200-tallet var det store diskusjoner om Marias himmelkroning som forutsettes av hennes deltagelse ved dommedag. Referanser