Trogir

Trogir [ˈtrɔ.ɡiːr] (ital. Traù, saks. Trau) on historiallinen kaupunki ja satama Adrianmeren rannalla Kroatiassa. Vuonna 2011 kaupungissa oli vajaat 11 000 asukasta, koko kunnassa noin 13 000. Trogir sijaitsee 27 kilometriä Splitistä länteen. Trogirin historiallinen osa on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon. Maantiede ja ilmasto Trogir sijaitsee keskellä Dalmatiaa Adrianmeren itärannalla. Sen ytimessä on pieni saari suuremman Čiovon saaren ja mantereen kukkuloiden välissä. Trogirin keskustan lisäksi Trogirin kunnan muita kyliä ovat Arbanija, Drvenik Mali, Drvenik Veliki, Mastrinka, Plani ja Žedno, joissa on parisataa asukasta kussakin. Trogirissa vallitsee väimeren ilmasto, keskilämpötila on ympäri vuoden noin 15 astetta. Kesällä lämpötila nousee ylimmillään lähelle kolmeakymmentä. Historia Antiikki Kaupunki perustettiin kreikkalaisena kauppa-asemana nimeltä Tragurion 200-luvulla eaa. Sen perustajat tulivat Issasta nykyiseltä Visin saarelta. Tragurionista (lat. Tragurium) kehittyi Rooman vallan aikana merkittävä satamakaupunki. Läheisen Salonan kaupungin vaurastuminen vähensi Tragurionin merkitystä. Myöhempi historia Slaavien vaelluksen aikana tuhotun Salonan kaupungin asukkaat pakenivat Trogiriin. 800-luvulta Trogir maksoi veroa kroaattihallitsijoille. Trogirin hiippakunta perustettiin 1000-luvulla ja lakkautettiin vuonna 1828. Kaupunginoikeudet Trogir sai vuonna 1107. Vuonna 1123 saraseenit valloittivat ja tuhosivat Trogirin lähes täydellisesti. Kaupunki kuitenkin toipui nopeasti, ja eli voimakasta taloudellisen vaurauden kautta 1100- ja 1200-luvulla. 1200- ja 1300-luvuilla Trogirin asukkaat valitsivat toistuvasti Šubićin perheen jäsenen herttuaksi. Vuonna 1420 alkoi pitkä Venetsian valtakausi, joka päättyi vuonna 1797. Tämän jälkeen Trogir siirtyi osaksi Habsburgien valtakuntaa, johon se kuului aina vuoteen 1918, lukuun ottamatta lyhyttä ranskalaisaikaa vuosina 1806–1814. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Trogirista tuli osa Jugoslavian kuningaskuntaa. Toisen maailmansodan aikana italialaiset valloittivat kaupungin, joka vapautettiin vuonna 1944. Siitä lähtien se kuului Jugoslaviaan, kunnes se itsenäistyi muun Kroatian mukana vuonna 1991. Kulttuuriperintö Trogirilla on mielenkiintoinen jatkuvan kaupunkimaisen asutuksen historia 2300 vuoden ajalta. Sen monipuolinen kulttuuri kehittyi kreikkalaisten, roomalaisten ja venetsialaisten vaikutuksesta. Trogirissa on useita palatseja, kirkkoja ja torneja sekä linnoitus pienellä saarella. Vuonna 1997 kaupunki listattiinkin Unescon maailmanperintöluetteloon. Trogir on koko Keski-Euroopan parhaiten säilynyt romaanis–goottilainen rakennusryhmittymä. Kaupungin muurein ympäröity keskiaikainen keskusta käsittää linnan sekä asumusten ja palatsien sarjan romaaniselta, goottilaiselta, renessanssin ja barokin aikakausilta. Trogirin merkittävin rakennus on Pyhän Laurentiuksen katedraali, jonka läntinen portti on kroaattiarkkitehti Radovanin taidonnäyte, ja joka on koko Kroatian merkittävin romaanis-goottilaisen aikakauden rakennus. Trogirin merkittävimmät kohteet: Kaupungin historiallinen keskus, jossa sijaitsee noin kymmenen kirkkoa ja useita rakennuksia 1200-luvulta Kaupunginportti (1600-luku) ja -muurit (1400-luku) Kamerlengon linnoitus Herttuan palatsi Pyhän Johanneksen katedraali Cipikon palatsit 1400-luvulta Loggia 1400-luvulta Lähteet Aiheesta muualla Kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Trogir Wikimedia Commonsissa Croatian National Tourist Board (englanniksi) (saksaksi) (kroatiaksi) Trogir OnLine (Arkistoitu – Internet Archive) (englanniksi) (saksaksi)