Chorvátsko

Chorvátsko (chorv. Hrvatska), dlhý tvar Chorvátska republika, je štát v juhovýchodnej Európe ležiaci v severozápadnej časti Balkánskeho polostrova a na pobreží Jadranského mora. Kedysi patrilo monarchii Habsburgovcov, neskôr bolo súčasťou Juhoslávie. Nezávislosť získalo v roku 1991. Poloha Nachádza sa v juhovýchodnej Európe, na Balkánskom polostrove, na brehu Jadranského mora a na mnohých ostrovoch v Jadranskom mori. Patria mu dve tretiny kamenistého pobrežia Jadranského mora (polostrov Istria a Dalmácia). Dejiny Pozri aj: Dejiny Juhoslávie, Vojna v Chorvátsku starovek: územie Chorvátska je osídlené ilýrskymi a keltskými kmeňmi 1. storočie – 5. storočie: prevažne súčasťou Rímskej ríše 6. storočie – 9. storočie: dalmátske mestá súčasťou Byzantskej ríše, vznik Chorvátskeho kniežatstva, franský vplyv 6. – 7. storočie: osídľovanie Slovanmi (žijú tu dodnes) a Avarmi (vyhynuli v 9. stor.) 8. storočie: Slovanov a Avarov si podmanila Východofranská ríša koniec 9. storočia – 11. storočie: samostatné Chorvátske kniežatstvo (neskôr od roku 924/925 Chorvátske kráľovstvo), časti Slavónska sú však súčasťou Uhorska 1091 a 1102 – 1918: súčasť Uhorska, Dalmácia však sčasti prešla iným vývojom (pozri nižšie) 14. storočie – 1797: Dalmácia prevažne pod kontrolou Benátskej republiky od 15. storočia: sústavne napádané Turkami (Osmanskou ríšou), ktorí koncom 16. storočia skoro celú krajinu obsadili (neobsadený západ patril k tzv. Kráľovskému Uhorsku, ktorého jadro tvorilo Slovinsko, neobsadená Dalmácia Benátskou republikou a Dubrovnícka republika) pred 1700: vytlačenie Turkov 1797 – 1918: Dalmácia súčasťou Rakúska (s výnimkou rokov 1805 – 1814, keď bola Napoleonom pripojená k Francúzsku) prvá polovica 19. storočia: sformovali sa chorvátske národné hnutia, požadujúce plnú autonómiu Chorvátska a vystupujúce s programom jazykového, kultúrneho a politického zjednotenia južných Slovanov (ilyrizmus) 1848 – 1849: v čase revolúcie narazili národné požiadavky Chorvátov na maďarizačnú politiku uhorskej revolučnej vlády, v dôsledku čoho sa chorvátska politická reprezentácia (na čele s bánom J. Jelačičom) postavila na stranu Habsburgovcov (Rakúska) a pomáhala jej potlačiť revolúciu vo Viedni a v Maďarsku 1867 – 1918: Po rakúsko-maďarskom vyrovnaní 1867 patrí vlastné Chorvátsko v rámci Rakúska-Uhorska spolu napr. so Slavónskom do Zalitavska; Dalmácia je súčasťou Predlitavska 1868 – 1918: vlastné Chorvátsko má na základe tzv. chorvátsko-uhorského vyrovnania (1868) čiastočnú vnútornú, cirkevnú, školskú a súdnu autonómiu v rámci (veľkého) Uhorska. Na čele Chorvátska stojí bán. koniec 19. stor.: V chorvátskom politickom tábore sa vytvorili dva smery; jeden juhoslovanský, usilujúci sa o spoluprácu a okrem iného aj o štátne politické zjednotenie všetkých južných Slovanov, a druhý (od 60-tych rokov 19. stor.) veľkochorvátsky, nacionalistický a ostro protisrbsky zameraný, žiadajúci vytvorenie tzv. Veľkého Chorvátska v rámci trialisticky prebudovaného Rakúsko-Uhorska. 1918: Keďže Prvá svetová vojna vytvorila podmienky pre víťazstvo juhoslovanského, protihabsburského smeru, stalo sa 1. decembra 1918 vlastné Chorvátsko a Dalmácia súčasťou Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, ktoré sa v roku 1929 premenovalo na Juhosláviu. 1939 – 1941: V rámci Juhoslávie existuje autonómna chorvátska bánovina, zahŕňajúca aj Dalmáciu 1941 – 1945: Nezávislý štát Chorvátsko (Nezavisna Država Hrvatska), satelitný štát Nemecka vytvorený chorvátskymi fašistami po napadnutí Juhoslávie nemeckou, talianskou a maďarskou armádou v apríli 1941 na neobsadenom teritóriu 1945: Chorvátsko jednou zo zväzových republík Juhoslávie 1990: apríl: vo voľbách zvíťazila strana HDZ (Chorvátska demokratická jednota) Franja Tudjmana, ktorý bol menovaný predsedom štátneho predsedníctva (prezidentom) august: premenovanie na "Chorvátska republika" 1991 – 1995: občania sa v referende rozhodli o odpojení od Juhoslávie a 25. júna 1991 bola vyhlásená Chorvátska republika (krajinami sveta uznaná až v roku 1992), čo vyvolalo občiansku vojnu až do roku 1995 (pozri Dejiny Juhoslávie), v rámci ktorej Srbi obsadili východ, stred a stredozápad Chorvátska. Na tomto území vyhlásili nikým neuznaný štát:Republika srbská Krajina. Chorvátsko napokon v roku 1995 Srbov porazilo. Vojna zasadila ranu tunajšiemu cestovnému ruchu, ale v súčasnosti je Chorvátsko druhá najvyspelejšia krajina bývalej Juhoslávie. 1997: autoritatívny Tudjman bol opäť zvolený za prezidenta 1999: zomrel Tudjman a krajina prešla od roku 2000 liberálnymi reformami 2004: Chorvátsko sa stalo oficiálnym kandidátom na členstvo v EU 1. apríl 2009: Chorvátsko sa stalo členom NATO 1. júl 2013: Chorvátsko sa stalo 28. členom Európskej únie 1. január 2023: Chorvátsko sa stalo členom eurozóny a členom Schengenu Obyvateľstvo Podľa sčítania ľudu z roku 2001 v Chorvátsku žije 4 437 460 obyvateľov, z toho je 2 301 560 žien a 2 135 900 mužov. Priemerný vek je 39,3 (muži 37,5, ženy 41,0). Priemerná dĺžka života je 75 rokov, gramotných je 98.5% obyvateľov. Priemerný ročný prírastok obyvateľstva: 0,40 % v roku 1992 (z 0,82 % v r. 1948). Národnostné zloženie V roku 2001: Chorváti 89,63 % Srbi 4,54 % Bosniaci 0,47 % Taliani 0,44 % Maďari 0,37 % Albánci 0,34 % Slovinci 0,30 % Česi 0,24 % Rusi 0.1 % Náboženské zloženie Rímskokatolícka cirkev 86,83 % Pravoslávna cirkev 4,40 % Moslimovia 1,30 % Administratívne členenie Chorvátsko sa od roku 1992 delí na 21 žúp a tie sa delia na opčiny (v priemere okolo 10 – 20), ktoré majú podobné postavenie ako slovenské obce. Cestovný ruch Najčastejšie navštevovanými miestami alebo mestami je Split, Dubrovnik, Biograd na Moru, Zadar, Pula, Opatija, Vodice, Šibenik, Novi Vinodolski, Makarská. Doprava V Chorvátsku sa v roku 2006 nachádzalo 28 344 km ciest, 23 979 km bolo spevnených, z toho bolo 1 050 km diaľnic (autoceste). Od vyhlásenia nezávislosti v roku 1991 Chorvátsko veľmi pokročilo v stavbe diaľnic. Väčšina diaľničných úsekov, okrem obchvatu Záhrebu, je spoplatnená. Diaľničné úseky: A1 Záhreb – Ploče, 509 km A2 Záhreb – Krapina – Macelj, 59 km A3 Bregana – Záhreb – Lipovac, 306 km A4 Záhreb – Goričan, 97 km A5 Sredanci – Osijek, 54 km A6 Záhreb – Rijeka, 81 km A7 Rupa – Rijeka, 16 km A8 Rijeka – Kanfanar, 64 km A9 Umag – Kanfanar – Pula, 77 km A11 Velika Gorica – Buševec, 9 km A12 Sveta Helena – Vrbovec, 12 km Vzdialenosti z Bratislavy (najkratšie) Štátne sviatky a dni pracovného pokoja Štátne sviatky 1. január: Nový rok 1. máj: Sviatok práce 30. máj: Deň Chorvátskeho parlamentu 22. jún: Deň boja proti fašizmu – vzťahuje sa k začiatku povstania v roku 1941 25. jún: Deň štátnosti – výročie vyhlásenia nezávislosti v roku 1991 5. august: Deň národnej vďačnosti (oslobodenie Kninu v roku 1995) 15. august: Sviatok Nanebovzatie Panny Marie 8. október: Deň nezávislosti 25. december: 1. sviatok vianočný 26. december: 2. sviatok vianočný Dni pracovného pokoja 6. január: Traja králi Veľkonočný pondelok (pohyblivý sviatok) Sviatok Božieho tela (pohyblivý sviatok) 1. november: Sviatok všetkých svätých Galéria Referencie Pozri aj Chorvátčina Vstup Chorvátska do Európskej únie Zoznam miest v Chorvátsku Juhoslávia Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Chorvátsko