Brijuni salas

Brijuni salas (horvātu: Brijuni, itāļu: Isole Brioni) ir Horvātijas arhipelāgs Adrijas jūras ziemeļdaļā, netālu no Istras pussalas krasta uz ziemeļrietumiem no Pulas. 1983. gadā šeit izveidots nacionālais parks. Arhipelāgā ietilpst Veli Brijuna (5,6 km2), Mali Brijuna (1,07 km2) un 11 sīkākas salas. Arhipelāgs līdz 19. gadsimtam bija slavens ar savām akmeņlauztuvēm, kur ieguva t.s. Istras akmeni (itāļu: pietra d'Istria), ko izmantoja, iesākumā Venēcijas, vēlāk Vīnes celtniecībā. 1893. gadā arhipelāgu iegādājās Vīnes uzņēmējs Pauls Kupelvīzers un sāka veidot šeit ekskluzīvu kūrortu. 1900. gadā Kupelvīzers uz arhipelāgu uzaicināja Robertu Kohu, kurš salās izskauda malāriju. Pēc Pirmā pasaules kara, kad arhipelāgs nokļuva Itālijas teritorijā, Kupelvīzera dēls Kārlis centās attīstīt kūrortu. Tomēr uzņēmums bankrotēja, bet Kārlis Kupelvīzers 1930. gadā izdarīja pašnāvību. 1936. gadā arhipelāgu pārņēma Itālijas valsts. Pēc Otrā pasaules kara Brijuni salas nonāca Dienvidslāvijas sastāvā un Dienvidslāvijas līderis Josips Brozs Tito šeit ierīkoja savu oficiālo vasaras rezidenci. Tito rezidence tika uzbūvēta pēc Jožes Plečnika projekta. Vēsturiski Brionu arhipelāgs pazīstams, kā Brijuni tikšanās vieta 1956. gada 19. jūlijā. Josipa Broza Tito, Gamāla Abdela Nāsera un Džavāharlāla Nehru tikšanās rezultātā tika pieņemta Brijuni deklarācija, liekot pamatus Nepievienošanās kustībai. Savukārt 1991. gada Brijuni vienošanās izbeidza Desmitdienu karu. Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Brijuni salas.