איי קוק

איי קוּק (באנגלית: Cook Islands, במאורית: Kūki 'Āirani) הם 15 איים המחולקים לשתי קבוצות ונמצאים בדרום האוקיינוס השקט, בתת-האזור של פולינזיה, ממזרח לקו התאריך הבינלאומי. האיים קרויים על שם מגלה הארצות האנגלי ג'יימס קוק. שטח האיים כ-240 קילומטרים רבועים בתוך אזור של מים טריטוריאליים המשתרעים על כ-1.8 מיליון קמ"ר. באיי קוק מונהג משטר פנימי פרלמנטרי דמוקרטי בהסכם חופשי עם ניו זילנד, כאשר יחסי החוץ הם באחריות ניו זילנד, וכל התושבים הם בעלי דרכון ניו זילנדי. איי קוק נכללים תחת ממלכת ניו זילנד. מקור השם בשנת 1773 הגיע קפטן ג'יימס קוק לאיים וקרא להם על שמו של אוגוסטוס הרווי, הרוזן השלישי מבריסטול - איי הרווי Hervey Isles. ב-1823, כחמישים שנה אחר כך, העניקו הרוסים כבוד לקפטן ג'יימס קוק, החוקר הימי הבריטי הדגול שהפליג ומיפה את דרום האוקיינוס השקט וקראו לאיים - איי קוק. (באנגלית: Cook Islands, במאורית: Kūki 'Āirani) חלק מ-15 האיים המרכיבים את איי קוק הם בעלי שמות נפרדים בשפות ילידיות, למשל האי הגדול ביותר נקרא במאורית - ררוטונגה (Rarotonga) וכך אייטוטקי (Aitutaki). האי הראשון שקיבל שם על ידי ספנים ספרדיים שהגיעו אליו ב-1606 היה - רקהנגה (Rakahanga). הוא נקרא על ידם "ג'נטה הרמוסה" (Gente Hermosa - אנשים יפים). היסטוריה היסטוריה עתיקה מחקרים כיום טוענים שאיי קוק ואיי אוסטרל יושבו על ידי פולינזים בערך בתקופה בה יושבה ניו זילנד על ידי המאורים, הפולינזים, בין 500 - 800 לספירה. חלק מהאיים במרכז האוקיינוס השקט, כמו איי המרקיז, היו כנראה מאוכלסים כבר בסביבות 1000 לפנה"ס, אך השרידים המוקדמים ביותר של הציוויליזציה שם מתוארכים רק לשנת 150 לפנה"ס. מאיי מרקיז התפשטו הפולינזים לאיים אחרים. על פי עדויות ארכאולוגיות הגיעו הילידים לניו זילנד בסביבות 800 לספירה. איי קוק ואיי אוסטרל יושבו על ידי הפולינזים בערך באותה תקופה. איי קוק הדרומיים יושבו ככל הנראה על ידי טהיטיים בסביבות שנת 800, בעוד שהאיים הצפוניים יושבו מעט מאוחר יותר על ידי טונגנים וסמואים. נראה שבאותם ימים כל אי היה ישות נפרדת ונשלטה על ידי אריקי (Ariki) - מנהיגים מקומיים. הגילוי על ידי האירופאיים האירופאי הראשון אשר חלף קרוב לאיים היה מגלה הארצות הספרדי אלברו דה מנדניה. הוא הגיע, בשנת 1595, לשלושה איים קטנים המקיפים לגונה וקרא להם "סן ברנרדו". אלו האיים שבני המקום מכנים - איי פוקאפוקה. הנווט הפורטוגזי פדרו פרננדש דה קיירוש היה האירופאי הראשון שכף רגלו דרכה באי ראקאהאנגה ב-1606. בין השנים 1772 - 1775 יצא חוקר ומגלה הארצות ג'יימס קוק לבדוק אם אכן קימת יבשת דרומית, באוקיינוס השקט. הוא הגיע לפולינזיה וחלף על פני איי קוק ותיעד את מסעו. כך עשה גם במסעו האחרון. לכבוד מחקריו ומסעותיו לגילוי ארצות החליט ההצי הרוסי ב-1880 לקרוא לאיים על שמו. האירוניה היא שאיי קוק הם בין האיים הבודדים שכף רגלו של קפטן קוק לא דרכה עליהם. הוא הפליג דרך איי קוק מבלי לעגון בהם. מתחילת המאה ה-19 החלו מיסיונרים אנגלים וטהיטיים, של אגודת המיסיונרים של לונדון, להגיע לאיי קוק והיו הזרים הראשונים שהתיישבו. הם ניצרו, קודם כל, את האריקי, ראשי השבטים ובכך הקלו על ניצור תושבי האיים. המיסיונרים הקימו מכללה תאולוגית ברארוטונגה, הגדול באיי קוק, והשפיעו רבות על צורת הממשל שהתפתחה בכל אחד מהאיים במהלך חצי המאה הבאה. ראשי השבטים חששו שצרפת תשתלט עם האיים, כפי שקרה בטהיטי ובאיי החברה, ולפיכך הם פנו לממלכה המאוחדת וביקשו להכריז על איי קוק כמדינת חסות שלהם. ממשלת בריטניה נענתה להם בשנת 1888, ובאיים הוקם פרלמנט פדרלי. זו הייתה הפעם הראשונה שהאיים המפוזרים הללו היו תחת ממשלה מאוחדת. ניו זילנד רצתה גם היא לספח את איי קוק אליה, אבל בריטניה דרשה שבקשת הסיפוח תגיע ממנהיגי האיים עצמם. בעזרת שכנוע מסוים מצד ניו זילנד, הגישו ראשי האיים הגדולים ביותר בקשה לסיפוח. ואמנם, ב-1901 סופחו האיים לניו זילנד. 10 שנים אחר כך פורק הפרלמנט הפדרלי וב-1946 הוקמה המועצה המחוקקת הראשונה. בשנת 1957 הורחבו סמכויותיה ושמה שונה לאספה המחוקקת (תיקון חוקתי משנת 1981 שינה את השם שוב, לפרלמנט). בשנת 1965 הפכו האיים להיות טריטוריה בעלת שלטון עצמי בשיתוף פעולה חופשי עם ניו זילנד. עשרים שנה אחר כך, ב-1985, חתמו מנהיגי האיים על אמנת רארוטונגה, הסכם על יצירת אזור חופשי מנשק גרעיני בדרום האוקיינוס השקט. מעט שנים אחר כך יצרו באיי קוק את שמורת הים הגדולה ביותר בעולם, שמורה המשתרעת על פני מילון קמ"ר, באוקיינוס השקט. במחצית השנייה של המאה ה-20, איי קוק, בעזרת ניו זילנד, עבדו על שיפור התשתיות והתנאים החברתיים ופיתוח הכלכלה, כולל תיירות. הפיכתם של האיים לבעלי שלטון עצמי, ב-1965, הביאו איתם לאוטונומיה גדולה יותר לאיים והם החלו לפתח קשרים עם מדינות האזור. האיים חתמו על אמנות כישות פוליטית עצמאית, הפכו לחברים מייסדים של פורום דרום האוקיינוס השקט (משנת 2000, פורום איי האוקיינוס השקט) בשנת 1971, והצטרפו לארגונים בינלאומיים אחרים, כולל אונסק"ו והבנק לפיתוח אסיה. כלכלה שני מקורות ההכנסה העיקריים באיים הם תעשיית הפנינים השחורות המפורסמות בכל העולם, אשר מיוצרות בעיקר בחוות באיים הצפוניים מניהיקי (Manihiki) ופנרהין (Penrhyn) ומהווים כ-80 אחוזים מההכנסה של האיים, וכן תיירות. מקורות הכנסה נוספים הם בנקאות, סחר בדגה ובפירות ים. בנוסף בשנת 2006 צולמה במקום העונה ה-13 של הסדרה המצליחה "השרדות", מה ששיפר את הכלכלה לאור ההשקעה הרבה בסדרה (על כל פרק כמיליון דולר) וגם בזכות התיירות הרבה שהסדרה הביאה למקום. גאוגרפיה איי קוק מורכבים משתי קבוצות, הדרומית והצפונית. הקבוצות מרכיבות ביחד 15 איים ראשיים. הקבוצה הדרומית היא השלטת, ובה חיים רוב התושבים ונמצאים אי הבירה - ררוטונגה (Rarotonga), שדה התעופה הבינלאומי, הפרלמנט ומשרדי הממשל. בקבוצה הדרומית האי הגדול ביותר הוא ררוטונגה, ובו מרוכזים רוב התושבים. איים נוספים בקבוצה הם: אייטוטקי (Aitutaki) - השני בגודלו באיי קוק אטיו (Atiu) - אשר ידוע בתעשיית הקפה המשובח שלו מיטיארו (Mitiaro) מאנגאיה (Mangaia) Mauke Manuae Takutea הקבוצה הצפונית היא נידחת ביותר, והגישה אליה מתבצעת בטיסות אחת לשבוע, בספינות משא אחת לחודש וכן על ידי בעלי יאכטות פרטיות. בתחילה, הקבוצה לא נחשבה לחלק מאיי קוק ורק מאוחר יותר נוספה לקבוצה הדרומית. קבוצה זו ידועה בתעשיית הפנינים שלה. כמו כן בקבוצה זו שוכן אטול סווארו, אשר התפרסם בזכות הסופר הניו זילנדי טום ניל, שגר במקום במשך שנים, וכתב בו את הספר An Island to Oneself. האיים בקבוצה הצפונית הם: מניהיקי (Manihiki) Nassau Palmerston Island פנרהין (Penrhyn Island) פוקאפוקה (Pukapuka) Rakahanga Suwarrow דמוגרפיה באיי קוק חיים כ-10 אלף תושבים, רובם מאורים אשר מדברים מאורית של איי קוק וכן אנגלית. בנוסף ניתן לפגוש באיים מהגרים מניו זילנד, אוסטרליה, פיג'י, ואיים נוספים באוקיינוס השקט. למעשה, האיים סובלים מהגירה שלילית, כמו רבים מאיי אוקיאניה, וכיום חיים בניו זילנד יותר "קוק-איילנדרים" מאשר באיים עצמם. פוליטיקה וממשל איי קוק הם דמוקרטיה ייצוגית עם מערכת פרלמנטרית ביחסי מדינה קשורים עם ניו זילנד. הממשלה היא הגוף הביצועי, כאשר השר הראשי הוא ראש הממשלה. כוח החקיקה מוקנה הן לממשלה והן לפרלמנט של איי קוק. מערכת המשפט אינה תלויה ברשות המבצעת והמחוקקת. ראש המדינה הוא מלך ניו זילנד כחלק מתחום השיפוטי המלכותי של ניו זילנד, המיוצג באיי קוק על ידי נציג המלך. האיים בעלי שלטון עצמי ב"התאגדות חופשית" עם ניו זילנד. ניו זילנד שומרת על האחריות העיקרית לעניינים חוץ, תוך התייעצות עם ממשלת איי קוק. אזרחי איי קוק הם אזרחי ניו זילנד ויכולים לקבל שירותי ממשלה בניו זילנד, אך ההפך אינו נכון; אזרחי ניו זילנד אינם אזרחי איי קוק. למרות זאת, נכון לשנת 2014 קיימו איי קוק יחסים דיפלומטיים בשמם עם 43 מדינות אחרות. איי קוק אינם מדינה שחברה באו"ם, אך היא חברה מלאה בארגון הבריאות העולמי ובאונסק"ו, בוועדה הסוציו-אקונומית של אסיה ופסיפיק (UNESCAP) וחברה באספת מדינות בית הדין הפלילי הבינלאומי. ב-11 ביוני 1980 חתמה ארצות הברית על חוזה עם איי קוק המציין את הגבול הימי בין איי קוק לסמואה האמריקאית וכן מוותרת על כל טענות אמריקאיות בפני פנהין, פוקאפוקה, מאניהיקי ורקאהנגה. בשנת 1990 איי קוק וצרפת חתמו על אמנה שתחמה את הגבול בין איי קוק לפולינזיה הצרפתית. בסוף אוגוסט 2012 ביקרה מזכירת המדינה של ארצות הברית הילרי קלינטון באיים ובשנת 2017 איי קוק חתמו על אמנת האו"ם בנושא איסור נשק גרעיני. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של איי קוק (באנגלית) מידע על איי קוק בקטלוג הספרייה הלאומית איי קוק, תקציר ונתונים סטטיסטיים באתר ספר העובדות על מדינות העולם של ה-CIA (באנגלית) גלעד ילון, נראה כמו גן עדן, הכי רחוק מישראל שאפשר – ואנחנו נפשנו שם, באתר ynet, 16 באוגוסט 2024 יוגב ישראלי, הקרב על אוצרות הטבע שבאוקיינוס באזור איי קוק, באתר ynet, 3 באוגוסט 2025 איי קוק, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים