Čou-kchou-tien

Čou-kchou-tien (čínskym písmom: 周口店; v pchin-jine: Zhōukǒudiàn) môže byť v Číne: mestečko (po čínsky: Čou-kchou-tien čen/v pchin-jine: Zhoukoudian zhen) v okrese Fang-šan (Fang-šan čchü/Fangshan qu) mesta Peking (Pej-ťing š'/Beijing shi), presnejšie: mestečko na okraji Pekingu asi 47 km (vzdušnou čiarou) juhozápadne od centra Pekingu, na hranici Veľkej čínskej nížiny; komunita (Čou-kchou-tien še-čchü/Zhoukoudian shequ) resp. výbor obyvateľov (Čou-kchou-tien ťü-min wej-jüan-chuej/Zhoukoudian jumin weiyuanhui alebo Čou-kchou-tien še-čchü ťü-wej-chuej/Zhoukoudian shequ juweihui) vo vyššie spomínanom mestečku; dedina (po čínsky Čou-kchou-tien cchun/Zhoukoudian cun) resp. dedinský výbor (Čou-kchou-tien cchun-min wej-jüan-chuej/Zhoukoudian cunmin weiyuanhui alebo Čou-kchou-tien cchun wej-chuej/Zhoukoudian cun weihui) vo vyššie spomínanom mestečku, vedľa vyššie spomínanej komunity; sústava 27 archeologických lokalít na administratívnom území vyššie spomínanej dediny, z ktorých najznámejšia je tzv. Lokalita 1 (Ti-i ti-tien/Diyi didian), kde bol kedysi objavený človek pekinský; lokalita (areál) UNESCO (Čou-kchou-tien Pej-ťing žen i-č'/Zhoukoudian Beijing ren yizhi - doslova: Čoukchoutienske archeologické lokality človeka pekinského; angl. Peking Man Site at Zhoukoudian), ktorý zahŕňa vyššie spomínaných 27 archeologických lokalít a ich okolie. Čou-kchou-tien ako archeologické nálezisko Archeologické lokality Čou-kchou-tien sú často jaskyne alebo bývalé jaskyne. Boli v nich nájdené napríklad pozostatky rôznych cicavcov, človeka pekinského (Homo erectus pekinensis) či človeka rozumného (Homo sapiens) v užšom zmysle. Vďaka týmto nálezom boli jaskyne v roku 1987 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Jedna z jaskýň, obzvlášť rozľahlá, predtým dosahovala rozlohu porovnateľnú s futbalovým ihriskom (150 x 45 metrov, v najvyššom bode výšku 36,6 m). Na severovýchode mala malý vchod. Zhruba pred 400 000 rokmi ju osídlil človek pekinský (Homo erectus pekinensis) a žil v nej bez prerušenia 200 000 rokov, až kým sa jaskyňa postupne nezaplnila rôznymi biologickými zvyškami a kamením. Okolie dediny Čou-kchou-tien, známe náleziskom dračích kostí, navštívil švédsky geológ a archeológ Johan Gunnar Andersson, vtedajší poradca banskej rady čínskej vlády, ktorý tu v rokoch 1918 – 1921 najprv sám, neskôr s Rakúšanom Ottom Zdanskym a Američanom Walterom Grangerom, vykonával archeologický prieskum. Jeden zub z tejto lokality identifikoval ako zub primitívneho predchodcu človeka profesor Davidson Black. V roku 1929 tu Pej Wen-Chung našiel prvú ľudskú lebku, čo vzbudilo záujem o túto oblasť v celom svete. Dôkladné vykopávky z rokov 1921 – 1937, na ktorých sa okrem iného podieľali aj Jang Čung-ťien, Ťia Lan-pcho, Pierre Teilhard de Chardin a Franz Weidenreich, obnovené v roku 1959, doteraz odkryli vyše 100 000 kamenných nástrojov, okolo stovky zubov, štrnásť lebiek a veľa ďalších kostí z celkovo asi 140 jedincov druhu človek vzpriamený (Homo erectus), veľmi podobného iným raným formám človeka objavených na Jáve, v Európe, na Blízkom východe a v Afrike. Referencie Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Čou-kchou-tien Externé odkazy * Weidenreich, Franz. 1943. The Skull of Sinanthropus pekinensis; A Comparative Study on a Primitive Hominid Skull Zhoukoudian Tourism Guide Zdroj Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Čou-kchou-tien na českej Wikipédii.