Barcelona

Barcelona on linn Hispaania kirderannikul, Kataloonia autonoomse piirkonna pealinn ja suurim linn ning rahvaarvult teine linn Hispaanias. Linnas elab 1,7 miljonit ja linnastus 5,7 miljonit inimest, mis teeb sellest Euroopa Liidu (EL) rahvaarvult viienda linnastu Pariisi, Ruhri piirkonna, Madridi ja Milano järel. See on üks Vahemere piirkonna suurimaid linnu, asudes Llobregati ja Besòsi jõgede suudmete vahel ning Serra de Collserola mäestikust idas. Pärimuse kohaselt asutasid Barcelona kas foiniiklased või kartaagolased, kel olid Kataloonia rannikul kaubanduspunktid. Keskajal sai linnast Barcelona krahvkonna pealinn. Pärast ühinemist Aragóni kuningriigiga Aragóni krooniks jäi Barcelona Kataloonia vürstiriigi pealinnaks ning sai Aragóni krooni tähtsaimaks linnaks, kuni Valencia selle varauusajal varju jättis. Linnast sai Kataloonia separatismi keskus ning 17. sajandil Kataloonia ülestõusu ajal ja aastatel 1812–1814 Napoleoni ajal kuulus see Prantsusmaale. 19. sajandil ja 20. sajandi algul linn industrialiseerus ning kujunes töölisliikumise oluliseks keskuseks. Barcelonast sai 1931. aastal autonoomse Kataloonia pealinn ning 1936. aasta Hispaania revolutsiooni ajal oli see Kataloonia revolutsiooniliste sündmuste keskus, kuni frankistid linna 1939. aastal vallutasid. Pärast Hispaania üleminekut demokraatiale 1970. aastatel sai Barcelonast taas autonoomse Kataloonia pealinn. Barcelona on rikkaliku kultuuripärandiga linn, oluline kultuurikeskus ja turismisihtkoht. Eriti tuntud on Antoni Gaudí ja Lluís Domènech i Montaneri UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv arhitektuurilooming. Linnas asuvad kaks Hispaania mainekamat ülikooli (Barcelona Ülikool ja Pompeu Fabra Ülikool) ja Vahemere Liidu peakorter. Linn on tuntud 1992. aasta suveolümpiamängude ning rahvusvaheliste konverentside, messide ja spordivõistluste korraldajana. Barcelona on Pürenee poolsaare oluline kultuuri-, majandus- ja finantskeskus ning Hispaania peamine biotehnoloogiakeskus. Globalization and World Cities Research Network liigitab Barcelona Beta+ kategooria maailmalinnaks. Barcelona on oluline transpordisõlm: Barcelona sadam on üks Euroopa suurimaid meresadamaid ja reisijate arvult Euroopa suurim sadam, Barcelona El Prati lennujaam teenindab aastas üle 50 miljoni reisija, linnal on ulatuslik maanteevõrk ja kiirraudteeühendus Prantsusmaa ja muu Euroopaga. Nimed Nimi Barcelona pärineb vanast ibeeriakeelsest nimest Baŕkeno, mis esineb ibeeria kirjas muistsel mündikirjal kujul , vanakreeka allikates kujul Βαρκινών (Barkinṓn) ning ladina keeles Barcino, Barcilonum ja Barcenona. Teiste allikate järgi võis linn saada nime Kartaago väejuhi Hamilkar Barkase järgi, kes olevat linna rajanud 3. sajandil eKr, kuid puuduvad tõendid, et linna antiikaegne nimi Barcino oleks olnud seotud Hamilkari Barkidide suguvõsaga. Keskajal tunti linna mitme nimekuju all: Barchinona, Barçalona, Barchelonaa ja Barchenona. Kohalikud kasutavad linna kohta mõnikord lühendit Barna. Barça tähistab ainult kohalikku jalgpalliklubi FC Barcelona, mitte linna. Teine levinud lühend on BCN, mis on ka Barcelona El Prati lennujaama IATA kood. Ajalugu Pärimuslik rajamine Praeguse Barcelona kohal asunud varaseima asula päritolu on ebaselge. Leitud on varajase asula jäänuseid, sealhulgas haudu ja elamuid, mis pärinevad ajast enne 5000. aastat eKr. Kreeka mütoloogias omistatakse Barcelona rajamine Heraklesele. Puunia-aegne Barcelona Pärimuse kohaselt asutasid Barcelona puunia ehk foiniikia asukad, kellel olid Kataloonia rannikul kaubanduspunktid. Osa ajaloolasi seostab linna rajamist otseselt Kartaago väejuhi Hamilkar Barkasega, Hannibali isaga, kes olevat 3. sajandil eKr nimetanud linna oma perekonna järgi Barcinoks, kuid see teooria on vaidlustatud. Kartaago impeeriumi võimu all olnud Barcelona piirkond oli Puunia Ibiza läheduse tõttu oluline kaubanduskoht. Montjuïci jalamilt on leitud 3. sajandist eKr pärinevaid münte, millel on ibeeria keeles vanas kirjas nimi Bárkeno. Selle põhjal on oletatud, et laietaanid (praeguse Barcelona alal elanud rooma-eelne ibeeria rahvas) nimetasid seda piirkonda Bàrkenoks ("tasandike paik"; barrke tähendab "tasandikku" või "terrassi"). Rooma-aegne Barcelona Umbes 15. aastal eKr kujundasid roomlased linna ümber castrum'iks (Rooma sõjaväelaagriks), mille keskmes oli Mons Taber, väike küngas Kataloonia valitsuspalee ja raekoja hoonete lähedal. Rooma foorum asus Cardo Maximuse ja Decumanus Maximuse ristumiskohas, praeguse Plaça de Sant Jaume kohal. Seega on linna ja Kataloonia poliitiline keskus püsinud samas kohas üle 2000 aasta. Rooma ajal oli see koloonia lisanimega Faventia ehk täisnimega Colonia Faventia Julia Augusta Pia Barcino või Colonia Julia Augusta Faventia Paterna Barcino. Pomponius Mela mainib seda piirkonna väikelinnade seas, ilmselt seetõttu, et naaberlinn Tarraco (tänapäeva Tarragona) jättis selle varju, kuid hilisemate autorite põhjal võib järeldada, et linn kasvas järk-järgult jõukamaks ja mõjukamaks tänu kaunile asukohale ja suurepärasele sadamale. Linn oli vabastatud riiklikest koormistest. Barcelonas vermiti oma münte; Galba ajast on osa neist säilinud. Barcelona ajaloomuuseumi (MUHBA) maa-aluses osas Plaça del Rei all on eksponeeritud olulised Rooma-aegsed säilmed; Rooma-aegne tänavavõrgustik on ajaloolise keskuse Barri Gòticu (gooti kvartali) planeeringus tänini nähtav. Osa säilinud Rooma linnamüüri fragmente on ehitatud katedraali müüridesse. Väidetavalt 343. aastal rajatud katedraali (Catedral Basílica Metropolitana de Barcelona) nimetatakse mõnikord ka La Seuks, mis tähendab katalaani keeles lihtsalt katedraali (ja muu hulgas ka piiskopitooli). Keskaegne Barcelona Linna vallutasid 5. sajandi alguses läänegoodid ja sellest sai mõneks aastaks kogu Hispania pealinn. Pärast linna vallutamist 8. sajandi alguses umaijaadide poolt vallutas selle 801. aastal Karl Suure poeg Ludwig, kes tegi Barcelonast Karolingide Hispaania margi (Marca Hispanica) ehk Barcelona krahvi valitsetud puhvertsooni keskuse. Barcelona krahvid muutusid üha iseseisvamaks ja laiendasid oma valdusi suurele osale tänapäeva Katalooniast, kuigi 985. aastal rüüstas Almanzori armee linna nii rängalt, et enamik elanikest kas tapeti või orjastati. 1137. aastal ühinesid Aragóni kuningriik ja Barcelona krahvkond dünastilisse liitu Ramon Berenguer IV ja Aragóni Petronilla abielu kaudu; nende tiitleid kandis hiljem üksnes nende 1162. aastal troonile tõusnud poeg Aragóni Alfonso II. Hiljem hakati tema valdusi nimetama Aragóni krooniks, mis vallutas hulga meretaguseid alasid ja valitses 13. sajandil Vahemere lääneosa ning kaugemaid valdusi Napolis, Sitsiilias ja Ateenas. Sel ajal oli Barcelonas ka Aragóni krooni suurim juudi kogukond; nende kvartalit kutsuti kitsaste tänavate järgi Calliks ning hiljem piirati see ala müüridega. Montjuïc ehk Montjuich (keskaegses ladina ja katalaani keeles "juutide mägi") on keskaegse juudi kalmistu asukoht. Juudid elasid Barcelonas kuni 1391. aasta veresaunani, mis nende arvu tugevasti vähendas. Hispaania inkvisitsioon sundis allesjäänud juute ristiusku pöörduma; keeldujatel tuli tuleriidal põletamise ähvardusel oma vara müüa või lahkuda. Barcelona oli Aragóni krooni tähtsaim orjakaubanduskeskus kuni 15. sajandini, mil Valencia sellest mööda tõusis. Esialgu pärinesid sealsed orjad idast ja Balkanilt, hiljem aga Magribist ning lõpuks Sahara-tagusest Aafrikast. 1401. aastal asutasid linna magistraadid Barcelona panga Taula de canvi de Barcelona, mida peetakse sageli Euroopa vanimaks avalikuks pangaks. Nagu ka Veneetsia pank (1402) ja Genova pank (1407), sündis see riigi vajadustest. Barcelona Hispaania monarhia ajal Uusaja algul kaotas Barcelona poliitilise esmatähtsuse, kuid majandus suutis saavutada tasakaalu tootmise ja impordi vahel. Kui Kataloonia hakkas 17. sajandi kriisist taastuma, elavnes alates 1675. aastast mereliiklus ning Barcelona sadama liiklus kahekordistus sajandi algusega võrreldes. 17. sajandi lõpus ja 18. sajandi alguses sai Barcelona korduvalt kannatada sõjategevuse tõttu: 1691. aasta pommitamine, 1697., 1704., 1705. ja 1706. aasta piiramised, 1713. aasta blokaad ning järgnenud 1714. aasta piiramine ja rünnak. 18. sajandil kasvas rahvaarv 30 000-lt umbes 100 000-ni, kuna linnast sai üks Vahemere lääneosa peamisi kaubanduskeskusi, mille mõjuala ulatus sisemaal Zaragoza ja lõunas Alicanteni. Montjuïcile rajati sadama kohal kõrguv kindlus. Napoleoni sõjad mõjutasid suurt osa Barcelonast negatiivselt, industrialiseerimise algus aga positiivselt. 19. sajandil hakkasid paljud Barcelonas asuvad Kataloonia ettevõtted üha enam osalema Atlandi-üleses orjakaubanduses, kasutades ära 1807. aastal Suurbritannia orjakaubanduse keelustamisest tekkinud tühimikku. Hispaania Ameerikasse rännanud katalaanid omasid ja juhtisid ka paljusid Kuuba ja Puerto Rico orjaistandusi. Kuigi Hispaania valitsus oli orjakaubanduse 1817. aastal keelanud, ei tõkestatud selle jätkumist. Aastatel 1817–1867 osalesid katalaanid 700 000 orja viimises Lääne-Aafrikast Kariibi mere piirkonda, mis "rahastas suure osa Kataloonia industrialiseerimisest ja 19. sajandi ehitusbuumist Barcelonas". Kui orjus Hispaania impeeriumis 1886. aastal kaotati, naasid paljud katalaanid Barcelonasse ja investeerisid oma äsja omandatud varanduse uhkete häärberite ehitamisse, näiteks La Rambla ümbrusse. Linna ümberkujundamine 1850. aastate keskpaigaks vaevas Barcelonat suur asustustihedus (856 in/ha, kaks korda suurem kui Pariisis), kuna sellest oli saanud tööstus- ja sadamalinn. Suremus kasvas ja iga haiguspuhang võis elanikkonda laastada. Probleemi lahendamiseks pakkus ehitusinsener Ildefons Cerdà välja uue linnaosa (Eixample) rajamise plaani. Barcelona elanikud olid hakanud linna ümbritsevat ja selle kasvu piiranud keskaegset müüri lammutama. Cerdà pidas parimaks muuta müüridetagune ala piirkonnaks, mida iseloomustaks teaduslik lähenemine linnaplaneerimisele. Tema kava nägi ette tänavavõrgustiku, mis ühendaks vanalinna ümbritsevate küladega, laiad tänavad puhta õhu tagamiseks, aiad iga kvartali keskel, rikaste ja vaeste lõimimise samadele teenustele juurdepääsuks ning sujuva liikluse. Cerdà nägemuses olid võtmetähtsusega linnakeskkonna kvaliteet, egalitaarsus, hügieen, päikesevalgus ja tõhusus. Kõik tema kavandatu Eixamples ei teostunud, kuid ikoonilised kaheksanurksed, parema nähtavuse huvides äralõigatud nurkadega kvartalid on tema otsene looming ning suureks abiks ka 170 aastat hiljem. Linnaosa ja selle ideaale tollal ei hinnatud, linnavolikogu andis laiendusplaani kavandamise teisele arhitektile. Hispaania valitsus aga sekkus ja kehtestas Cerdà plaani, süvendades pingeid Hispaania ja Kataloonia võimude vahel. Sellest hoolimata vaimustus osa Barcelona jõukamast elanikkonnast uuest kavast ja linnaosas algas võidujooks "suurima, kõrgeima ja kauneima maja" ehitamiseks. Nende huvi ja raha soodustasid rikkalikku mitmekesisust, mida võib arhitektuuris näha ka tänapäeval. Cerdà ideed mõjutasid lõpuks Barcelona arengut jäädavalt ning tõid linnale rahvusvahelist tunnustust väga tõhusa linnaplaneerimise ja -kujunduse eest. Hispaania kodusõda ja Franco diktatuur Varsti pärast Hispaania Teise Vabariigi väljakuulutamist 1931. aastal sai Barcelonast Kataloonia autonoomse piirkonna pealinn. Hispaania kodusõja ajal olid linn ja Kataloonia tervikuna kindlalt vabariiklaste poolel. CNT ja UGT ametiühingud kollektiviseerisid paljud ettevõtted ja avalikud teenused. Kui vabariigi valitsuse ja Generalitati võim nõrgenes, läks suur osa linnast anarhistlike rühmituste kontrolli alla. Pärast Barcelona maipäevade tänavalahinguid kaotasid anarhistid linna üle kontrolli oma senistele liitlastele, kommunistidele ja valitsusvägedele. Linna langemine 26. jaanuaril 1939 põhjustas tsiviilelanike massilise väljarände Prantsusmaa piiri suunas. Barcelona vastupanul Franco riigipöördele olid pärast vabariiklaste valitsuse lüüasaamist linna jaoks pikaajalised tagajärjed. Kataloonia autonoomsed institutsioonid kaotati ja katalaani keele kasutamine avalikus elus suruti maha. Vaatamata kodusõja laastamistööle jäi Barcelona Hispaania suuruselt teiseks linnaks suhteliselt industrialiseeritud ja jõuka piirkonna südames, tuues kaasa ulatusliku sisserände riigi vaesematest piirkondadest (eriti Andaluusiast, Murciast ja Galiciast), mis omakorda kiirendas linnastumist. Lähiajalugu Franco surm 1975. aastal tõi kaasa demokratiseerumise kogu Hispaanias. Surve muutusteks oli eriti tugev Barcelonas, kus peeti end ligi neljakümne frankismiaasta jooksul vabariiklaste toetamise eest karistatuks. 11. septembril 1977 tõid suured, kuid rahumeelsed meeleavaldused Barcelona tänavatele üle miljoni inimese, et nõuda Kataloonia autonoomia taastamist; see taastati vähem kui kuu aega hiljem. Äärelinnadesse kolimine eluasemekulude tõusu tõttu tõi 20. sajandi kahel viimasel kümnendil kaasa rahvaarvu languse (−16,6%), mis aga pöördus alates 2001. aastast kasvuks uue sisserändelaine (eriti Ladina-Ameerikast ja Marokost) tõttu. Barcelona arengule andsid 1986. aastal tõuke Hispaania ühinemine Euroopa Ühendusega ja eelkõige Barcelona valimine 1992. aasta suveolümpiamängude korraldajalinnaks. Olümpiamängude järelmõjul toimusid seni valdavalt tööstuslinnas suured muutused: mängudeks valmistudes lammutati mereäärsed tööstushooned ja rajati 3 km randa, uusehitused suurendasid linna teede läbilaskevõimet 17%, reoveekäitlusvõimekust 27% ning uute haljasalade ja randade pindala 78%. Aastatel 1990–2004 kahekordistus hotellitubade arv. Linnauuendus kulges kiiresti ning linna rahvusvaheline maine turismisihtkohana paranes märgatavalt: 2012. aastaks oli Barcelona turismisihtkohana maailmas populaarsuselt 12. ja Euroopas 5. kohal. 1987. aastal tappis ETA autopommiplahvatus Hipercoris 21 inimest. 17. augustil 2017 sõitis kaubik La Ramblal jalakäijate sekka, tappes 14 ja vigastades vähemalt 100 inimest, kellest üks hiljem suri. Hispaania peaminister Mariano Rajoy nimetas seda džihadistide rünnakuks. Amaqi uudisteagentuur omistas rünnaku eest kaudse vastutuse Iraagi ja Levandi Islamiriigile (ISIL). 2010. aastatel kujunes Barcelonast Kataloonia iseseisvusliikumise, piirkondliku ja keskvalitsuse vastasseisu ning hilisemate protestide keskus. Geograafia Asukoht Barcelona asub Pürenee poolsaare kirderannikul Vahemere ääres 120 km Püreneedest lõuna pool umbes 5 km laiusel ja 170 km2 suurusel tasandikul, mida piiravad Collserola mäestik, edelas Llobregati jõgi ja põhjas Besòsi jõgi. Tibidabo (512 m) pakub suurepäraseid vaateid linnale ning selle tipus on 288,4 m kõrgune enamikust linnast nähtav sidetorn Torre de Collserola. Linnas on palju väiksemaid, enamasti hoonestatud künkaid, mis on andnud nime neile rajatud asumitele, näiteks Carmel (267 m), Putxet (181 m) ja Rovira (261 m). Kagus asuv Montjuïci kõrgendik (173 m) kõrgub sadama kohal ja selle tipus paikneb Montjuïci kindlus, mis rajati 17.–18. sajandil linna kontrollimiseks Ciutadella asemele. Tänapäeval tegutseb kindluses muuseum ning Montjuïcil asuvad mitmed spordi- ja kultuurirajatised, samuti Barcelona suurim park ja aiad. Linn piirneb põhjas Santa Coloma de Grameneti ja Sant Adrià de Besòsiga, idas Vahemerega, lõunas El Prat de Llobregati ja L'Hospitalet de Llobregatiga ning läänes Sant Feliu de Llobregati, Sant Just Desverni, Esplugues de Llobregati, Sant Cugat del Vallèsi ja Montcada i Reixaciga. Linnal on loodes kaks väikest hõredalt asustatud eksklaavi. Kliima Köppeni kliimaklassifikatsiooni järgi on Barcelonas kuuma suvega vahemereline kliima (Csa), mida iseloomustavad pehmed talved ja soojad kuni kuumad suved; kõige vihmasemad on sügis ja kevad. Suvine kuivaperiood on lühike (3 kuud) ja talvelgi on sademeid vähem kui tüüpilises vahemerelises kliimas. Juuni ja august on aga sajusemad kui veebruar, mis on vahemerelise kliima puhul ebatavaline. Seda Vahemere loodeosas (nt Marseilles) leiduvat alatüüpi, mille prantsuse geograaf George Viers nimetas Emmanuel de Martonne'i kliimaklassifikatsiooni järgi "portugali kliimaks", võib pidada üleminekuliseks sisemaal esinevale niiskele lähistroopilisele kliimale (Cfa). Barcelona on tihedalt asustatud ja seetõttu mõjutab seda oluliselt linna soojussaare efekt. Linnapiirkonnast väljaspool võib temperatuur olla aasta lõikes kuni 2 °C madalam. Aasta keskmine temperatuur on päeval 21,2 °C ja öösel 15,1 °C. Mere keskmine aastane temperatuur on umbes 20 °C. Kõige külmemal kuul, jaanuaris, jääb temperatuur päeval tavaliselt vahemikku 12–18 °C ja öösel 6–12 °C; mere keskmine temperatuur on 13 °C. Kõige soojemal kuul, augustis, on temperatuur päeval vahemikus 27–31 °C, öösel umbes 23 °C ja mere keskmine temperatuur 26 °C. Üldiselt kestab suvi ehk puhkusehooaeg maist oktoobrini. Aprill ja november on üleminekukuud, mil keskmine temperatuur on päeval 18–19 °C ja öösel 11–13 °C. Detsember, jaanuar ja veebruar on kõige külmemad kuud, mil keskmine temperatuur on päeval umbes 15 °C ja öösel 9 °C. Suured temperatuurikõikumised on harvad, eriti suvekuudel. Sooja mere läheduse ja linna soojussaare mõju tõttu esineb Barcelonas öökülma väga harva. Ka lumi on linnas väga haruldane, kuid lähedal asuvas Collserola mäestikus (näiteks Fabra observatooriumi juures) võib kerget lund sadada igal aastal. Barcelonas on aastas keskmiselt 78 sajupäeva (vähemalt 1 mm) ja aasta keskmine suhteline õhuniiskus on 72%, ulatudes 69%-st juulis 75%-ni oktoobris. Sademeid on kõige rohkem sügisel (septembrist novembrini) ning kõige vähem suvel (juunist augustini); teine miinimum on veebruarist märtsini. Päikesepaistet on aastas 2524 tundi, ulatudes 138 tunnist detsembris (keskmiselt 4,5 tundi päevas) 310 tunnini juulis (keskmiselt 10 tundi päevas). Demograafia 2024. aasta seisuga elas Barcelonas 1 686 208 inimest ja linna pindala oli 101,4 km2. Barcelona suurlinnapiirkonnas elas 5 474 482 inimest. Barcelonas elas 1900. aastal 533 000 inimest. Rahvaarv kasvas püsivalt, kuid aeglaselt kuni 1950. aastani, kui linna hakkas saabuma palju inimesi Hispaania vähem industrialiseeritud piirkondadest, saavutades haripunkti 1979. aastal 1 906 998 inimesega. Seejärel rahvaarv langes parema elukvaliteedi otsinguil äärelinnadesse kolimise tõttu 2000. aastaks 1 496 266 elanikuni. Pärast seda hakkas rahvaarv taas kasvama, sest nooremad inimesed hakkasid tagasi tulema; see tõi kaasa eluasemehindade tõusu. Kõneldavad keeled Katalaani keel on Kataloonia ja Barcelona põline keel, linnavolikogu ja koolide peamine töökeel ning avalikus ruumis valdav keel; kohanimed on üksnes katalaani keeles. Sellest hoolimata on Kataloonia valitsuse 2013. aasta keeleloenduse andmetel Barcelonas kõige kõneldum keel hispaania keel; seda mõistavad peaaegu kõik linnaelanikud. Ka katalaani keel on linnas väga levinud: seda mõistab 95% elanikest, rääkida oskab 72,3%, lugeda 79% ja kirjutada 53% elanikest. Katalaani keele oskus on viimastel aastakümnetel tänu keelekümblusõppele oluliselt paranenud. Barcelona Ülikooli kogutud andmetel on Barcelona kõige kõneldumad keeled katalaani ja hispaania keele järel Põhja-Aafrika keeled (näiteks berberi keeled ja araabia keel) ning bengali, urdu, pandžabi, mandariinihiina, rumeenia, inglise, vene ja ketšua keel. Rahvastikutihedus Barcelona on üks Euroopa tihedamini asustatud linnu. 2008. aastal elas 102,2 km2 suurusel alal 1 621 090 inimest; rahvastikutihedus oli 15 926 in/km2. Eixample oli kõige rahvarohkem linnaosa. Barcelona asustustihedus on äärmiselt ebaühtlane. Pool territooriumist ehk 50,2 km2 paikneb linna servas ning hõlmab kümmet kõige hõredamalt asustatud asumit, kus elab alla 10% elanikest, samuti asustamata Zona Franca tööstuspiirkonda ja Montjuïci metsaparki. Ülejäänud 90% ehk veidi alla 1,5 miljoni inimese elab ülejäänud 52 km2 suurusel alal, kus rahvastikutihedus on ligi 28 500 in/km2. Linna 73 asumist 45 rahvastikutihedus oli üle 20 000 in/km2; neis elas kokku 1 313 424 inimest 38,6 km2 suurusel alal (keskmiselt 33 987 in/km2). 30 kõige tihedamalt asustatud asumis (keskmiselt 40 322 in/km2) elas 57,5% rahvastikust (936 406 inimest), kuigi need hõlmasid vaid 22,7% territooriumist. Suurim rahvastikutihedus on Sagrada Família asumis ja selle ümbruses, kus neli tihedaima asustusega asumit (üle 50 000 in/km2) asuvad kõrvuti. Vanuseline jaotus 1900. aastal oli pea kolmandik (28,9%) elanikest alla 14-aastased, 2017. aastal vaid 12,7%. 2017. aastal moodustasid 15–24-aastased 9%, 25–44-aastased 30,6% ja 45–64-aastased 26,2% elanikest. 1900. aastal moodustasid vähemalt 65-aastased vaid 6,5% elanikest, 2017. aastal aga 21,5%. Ränne 2016. aastal oli umbes 59% Barcelona elanikest sündinud Kataloonias, 18,5% mujal Hispaanias ja 22,5% väljaspool Hispaaniat; see osakaal oli võrreldes 2001. aastaga enam kui kahekordistunud ja võrreldes 1996. aastaga viiekordistunud, olles vastavalt 8,6% ja 3,9%. Kõige rohkem sisserändajaid on pärit Euroopast, eriti Itaaliast (26 676) ja Prantsusmaalt (13 506), paljud ka Ladina-Ameerikast, näiteks Boliiviast, Ecuadorist ja Colombiast. Alates 1990. aastatest on ladinaameeriklased, nagu teisedki sisserändajad, asunud sageli elama linna põhjaossa. Barcelonas, eelkõige Ciutat Vellas, elab umbes 20 000 Pakistani kodanikku; mehi on oluliselt rohkem kui naisi. Esimesed Pakistani sisserändajad saabusid 1970. aastatel ja nende arvu kasv kiirenes 1990. aastatel. Palju sisserändajaid on pärit ka Aasiast, näiteks Hiinast ja Filipiinidelt. Jaapani kogukond on koondunud Bonanovasse, Les Tres Torresesse, Pedralbesisse ja teistesse põhjapoolsetesse asumitesse; seda teenindab Jaapani rahvusvaheline kool. Religioon Barcelonas on 208 katoliku kirikut. 2007. aastal nimetas end katoliiklaseks veel enamik elanikest, kuid InfoCatólica 2011. aasta uuringu järgi oli katoliiklasi 49,5%, mis oli esimene kord, kui enamik end katoliiklaseks ei pidanud. See peegeldab laiemat katoliiklaste osakaalu languse suundumust Hispaanias. Centro de Investigaciones Sociológicase 2019. aasta uuringu järgi pidas 53,2% elanikest end katoliiklaseks: 9,9% praktiseerivaks ja 43,3% mittepraktiseerivaks katoliiklaseks. Barcelona provintsis on Hispaania suurim moslemikogukond (322 698 inimest ehk 5,6% elanikest; 169 tegevuspaika). Paljud moslemid on Maroko päritolu. Barcelonas on ka Hispaania suurim juudikogukond (umbes 3500 juuti). Esindatud on ka evangeelsed kristlased (peamiselt romad; 71 tegevuspaika), Jehoova tunnistajad (21 kuningriigisaali), budistid (13 tegevuspaika) ja õigeusklikud. Majandus 2009. aastal oli Barcelona suurlinnapiirkonna SKP 177 miljardit USA dollarit (34 821 $ elaniku kohta, 44% üle EL-i keskmise), olles EL-is 4. ja maailmas 35. kohal. Kataloonia SKP elaniku kohta (28 400 €, 16% üle EL-i keskmise) oli Hispaania piirkondadest 4. kohal. Elustiiliajakirja Monocle hinnangul oli Barcelona 2015. aastal elamisväärsuselt 24. linn maailmas. Global Wealth and Lifestyle Report 2020 andmetel oli Barcelona üks maailma taskukohasemaid linnu luksusliku elustiili jaoks. Barcelonal on pikaajalised kaubandustraditsioonid. Linn industrialiseerus varakult: areng sai hoo sisse 1833. aastal, kui Kataloonia juba arenenud tekstiilitööstus hakkas kasutama aurujõudu. Barcelonast sai esimene ja tähtsaim tööstuslinn Vahemere piirkonnas. Sellest ajast alates on töötlev tööstus olnud linna ajaloos olulisel kohal. Borsa de Barcelona (Barcelona börs) on Pürenee poolsaare kirdeosa peamine väärtpaberibörs. Messid ja näitused Barcelonas on mitu konverentsikeskust, neist tuntuim on Euroopa suuruselt teine (405 000 m2 ilma Plaza de Europal asuva Gran Via keskuseta) messi- ja näitusekeskus Fira de Barcelona, kus toimub aastas üle 50 riikliku ja rahvusvahelise ürituse. Euroala võlakriis ja ärireiside järsk vähenemine aga nõrgestasid Barcelonat konverentsilinnana. Barcelonas on toimunud mitu maailmatasemel konverentsi ja näitust, sealhulgas 1888. ja 1929. aasta Barcelona maailmanäitused, 2004. aasta rahvusvaheline kultuurifoorum ja 2004. aasta maailma linnafoorum. Port Velli sadamas asub oluline ärikeskus World Trade Center Barcelona. Turism 2023. aastal oli Barcelona rahvusvaheliste külastajate arvult (umbes 9 miljonit) maailmas 9. ja Euroopas Pariisi, Madridi, Amsterdami ja Rooma järel 5. linn. Barcelona on rahvusvaheliselt tuntud turismisihtkoht, kus on palju puhkealasid, maailma ühed parimad rannad, pehme ja soe kliima, ajaloomälestised (kaheksa UNESCO maailmapärandi objekti), 519 hotelli (35 viietärnihotelli) ja arenenud turismitaristu. Barcelonas on turismilinnale omaselt palju taskuvargaid; sageli varastatakse rahakotte ja passe. Vaatamata taskuvarguste probleemile peetakse Barcelonat üheks turvalisemaks linnaks tänu läbimõeldud politseistrateegiale, mille tulemusel vähenes kuritegevus veidi enam kui kolme aastaga 32%; Business Insider pidas Barcelonat 2016. aastal turvalisuselt 15. linnaks maailmas. Kuigi turism toob majanduslikku kasu, on see tekitanud ka tugevat vastuseisu. 2017. aasta alguses avaldas üle 150 000 inimese meelt turismi vastu. Loosungite seas olid "Turistid koju", "Barcelona ei ole müügiks" ja "Meid ei aeta välja". Selleks ajaks oli külastajate arv kasvanud 1,7 miljonilt 1990. aastal 32 miljonini, mis tõstis üürihindu ja muutis avalikud kohad ülerahvastatuks. Kuigi turistid kulutasid linnas 2017. aastal hinnanguliselt 30 miljardit eurot, peavad mõned turiste ohuks Barcelona identiteedile. Töötlev tööstus Tööstus annab 21% piirkonna SKP-st; energeetika-, keemia- ja metallitööstus moodustavad 47% tööstustoodangust. Barcelona on pikka aega olnud oluline Euroopa autotööstuskeskus, seal on tegutsenud Hispano-Suiza, Pegaso, Ebro, Elizalde, Biscúter, Abadal, David, Eucort, Ricart, Siata Española ja paljude teiste tootjate tehased. Tänapäeval asub ühes Barcelona eeslinnas Hispaania suurima autotootja SEAT-i peakorter ja tehas. Linna logistika- ja tööstuspiirkonnas asub ka Nissani tehas. Barcelona lähedal asub mootorrataste, motorollerite ja mopeedide tootja Derbi tehas. Nagu teisteski tänapäeva linnades, on teenindussektor töötlevast tööstusest juba ammu möödunud, kuigi tööstus on endiselt olulisel kohal. Piirkonna tähtsamad tegevusalad on tekstiili-, keemia-, ravimi-, auto-, elektroonika-, trüki-, logistika- ja kirjastustööstus, samuti telekommunikatsioon, kultuur ja infotehnoloogiateenused. Mood Tekstiilitööstuse traditsiooniline tähtsus kajastub Barcelona püüdlustes saada oluliseks moekeskuseks. Aastatel 2000–2009 toimus linnas linnamoe mess Bread & Butter ning aastatel 2009–2012 kaks korda aastas moeüritus The Brandery. Global Language Monitori 2015. aasta edetabelis oli Barcelona maailma moepealinnade seas 7. kohal. Tehnoloogiasektor Barcelonas on kontorid mitmel tehnoloogiaettevõttel (Factorial, Glovo, TravelPerk, Wallapop, eDreams), enamik neist El Poblenou asumis. Linnas on kontor ka mitmel rahvusvahelisel tehnoloogiaettevõttel (Oracle, Amazon, King, Dynatrace, Smallpdf, Hewlett-Packard), mille peakorter asub mujal. Valitsemine ja haldusjaotus Kataloonia autonoomse piirkonna pealinnana asuvad Barcelonas Kataloonia valitsus (Generalitat de Catalunya), parlament ja kõrgem kohus. Linn on ka Barcelona provintsi ja Barcelonèsi maakonna (comarca) pealinn. Barcelonat juhib 41-liikmeline linnavolikogu, mis valitakse neljaks aastaks. Ühena Hispaania kahest suurimast linnast on Barcelonal munitsipaalhartal (Carta Municipal) põhinev eriseaduslik staatus. Selle esimene versioon võeti vastu 1960. aastal ja praegune versioon 2006. aastal. Seaduse kohaselt on Barcelona linnavalitsus korraldatud kahel tasandil: poliitilise tasandi moodustavad valitud linnavolinikud ning täidesaatev tasand haldab programme ja viib ellu poliitilisel tasandil tehtud otsuseid. Seadus annab kohalikule omavalitsusele erisuhte keskvalitsusega (sealhulgas vetoõiguse teatud küsimustes), suurendab linnapea volitusi täitevkomisjonide kaudu, laiendab volikogu pädevust muu hulgas telekommunikatsiooni, linnaliikluse, liiklusohutuse ja avaliku julgeoleku valdkonnas ning näeb linna rahandusele ette erikorra. Linnavalitsuse komisjon (Comissió de Govern) on linnapea juhitav täidesaatev organ, kuhu kuulub 24 liiget. Komisjoni kuuluvad abilinnapead, eri valdkondade eest vastutavad linnavolinikud ja valimata liikmed. 41 linnavolikogu liikmest koosnev täiskogu täidab nõuandvaid, planeerimis-, õigusloome- ja eelarveülesandeid. Kuuel volikogu komisjonil (Comissions del Consell Municipal) on oma pädevusvaldkonnas täidesaatvad ja järelevalveülesanded. Need koosnevad volinikest proportsionaalselt erakondade esindatusega täiskogus. Volikogu pädevusse kuuluvad linnaplaneerimine, transport, kohalikud maksud, avaliku korra tagamine, heakord, pargid, keskkond, asutused (näiteks koolid, lasteaiad, spordikeskused ja raamatukogud), kultuur, sport, noorsootöö ja sotsiaalhoolekanne. Osa pädevustest on jagatud Kataloonia valitsuse või Hispaania keskvalitsusega; mõnes valdkonnas (näiteks rahvatervis, haridus ja sotsiaalteenused) kavandavad ja haldavad linn ning Kataloonia valitsus teenuseid ühise asutuse kaudu. Täidesaatev tasand, mida juhib linnapeale alluv omavalitsuse tegevjuht, koosneb õiguslikult linnavalitsuse koosseisu kuuluvatest osakondadest ja eraldi juriidilistest isikutest (autonoomsetest avalikest asutustest ja ettevõtetest). Avalik kord Barcelonas tagavad avalikku korda linnavolikogu ja Kataloonia valitsus vastavalt Guàrdia Urbana de Barcelona ja Mossos d'Esquadra kaudu. Enne 2008. aastat tegeles sellega ka Hispaania riiklik politsei, kuid nüüd piirduvad selle ülesanded dokumentide ja sisserändega seotud küsimustega. Kiirabi eest vastutab SEM (Sistema d'Emergències Mèdiques), tuletõrje- ja päästeteenuse eest Bombers de Barcelona ning merepääste eest Sociedad de Salvamento y Seguridad Marítima, Guardia Civil ja Mossos, suvel ka Guàrdia Urbana toel. Linnaosad Alates 1987. aastast jaguneb linn kümneks linnaosaks (katalaani keeles districtes, hispaania keeles distritos): Ciutat Vella Eixample Sants-Montjuïc Les Corts Sarrià-Sant Gervasi Gràcia Horta-Guinardó Nou Barris Sant Andreu Sant Martí Linnaosad põhinevad suuresti ajaloolisel jaotusel ning mitu neist on 18. ja 19. sajandil Barcelonaga liidetud endised asulad, mis on säilitanud omanäolise ilme. Igal linnaosal on oma volikogu, mida juhib linnavolinik. Iga linnaosakogu koosseis sõltub erakondade häälte arvust selles linnaosas, mistõttu võib linnaosa juhtida ka sellise erakonna volinik, mis ei kuulu linnavalitsuse komisjoni. Haridus Barcelonas on hästi arenenud avalik-õiguslike ülikoolide kõrgharidussüsteem. Neist silmapaistvamad on Barcelona Ülikool (asutatud 1450) ja uuem Pompeu Fabra Ülikool. Barcelonas asuvad ka Kataloonia Polütehniline Ülikool, Toulouse Business School ja internetipõhine Kataloonia Avatud Ülikool. Erasektoris tegutsevad EADA Business School (asutatud 1957; linna esimene juhtimiskoolitust pakkunud asutus), IESE Business School ja suurim eraülikool Ramon Llulli Ülikool, mille alla kuulub ka ESADE Business School. Teine avalik-õiguslik ülikool, Barcelona Autonoomne Ülikool, asub Bellaterras Barcelona suurlinnapiirkonnas. Linnas on lasteaiast gümnaasiumini ulatuv munitsipaalkoolivõrk, mille eest vastutab linnavolikogu juhitav konsortsium, kuid õppekava eest vastutab Kataloonia valitsus. Samuti on palju erakoole, millest enamik on avaliku toetusega erakoolid (escoles concertades): nad saavad toetust õpilaste arvu järgi, alluvad ametiasutuste järelevalvele ja peavad järgima samu õppekavu nagu munitsipaalkoolid. Need erinevad täielikult erarahastatavatest koolidest (escoles privades). Munitsipaalkoolides ja escoles concertades'is on õppekeel 2009. aasta Kataloonia haridusseaduse kohaselt katalaani keel. Hispaania keelt võivad õppekeelena kasutada hispaania kirjanduse ja keele õpetajad ning võõrkeeli vastavate keelte õpetajad. Mõnes koolis kasutatav eksperimentaalne osaline keelekümblusprogramm võimaldab õpetada osa õppekavast võõrkeeles (tavaliselt inglise keeles), kuid selle maht ei tohi ületada 30% koolipäevast. Ükski Barcelona munitsipaalkool ega escola concertada ei või pakkuda 50% ulatuses või täielikult võõrkeelset keelekümblusprogrammi, samuti ei paku ükski neist International Baccalaureate'i õpet. Kultuur Barcelona kultuurilised juured ulatuvad 2000 aasta taha. Pärast demokraatia taastamist on edendatud katalaani keelt, mida Franco diktatuuri ajal tugevalt alla suruti, nii mineviku teoste taasavastamise kui ka uue loomingu toetamise kaudu. Alates 2015. aastast kuulub Barcelona kirjanduslinnana UNESCO loovlinnade võrgustikku. Meelelahutus ja etenduskunstid Barcelonas on palju kontserdi- ja teatrisaale, sealhulgas maailmakuulus Gran Teatre del Liceu ooperiteater, Kataloonia Rahvusteater (Teatre Nacional de Catalunya), Teatre Lliure ja Palau de la Música Catalana kontserdisaal. Barcelonas tegutseb ka OBC ehk Barcelona Sümfooniaorkester ja Kataloonia Rahvusorkester (Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya), mis avas 1999. aastal oma uue kodusaali L'Auditoris ja annab hooajal umbes 75 kontserti. Linnas tegutseb ka Sergi Vicente juhitav Barcelona Kitarriorkester. La Rambla peatänaval esinevad miimid ja tänavaartistid. Igal aastal toimub linnas kaks suurt popmuusikafestivali: Sónar ja Primavera Sound. Linnas on ka elav alternatiivmuusikaskeene, rahvusvahelist tähelepanu on pälvinud näiteks ansambel The Pinker Tones. Barcelona on rahvusvaheline aktiivse ja mitmekesise ööelu keskus, kus baarid, tantsubaarid ja ööklubid on avatud veel kaua pärast südaööd. Meedia Barcelona suurimad päevalehed on El Periódico de Catalunya, La Vanguardia ja Ara; kaks esimest ilmuvad katalaani ja hispaania keeles, Ara ainult katalaani keeles. Suurimad spordipäevalehed on hispaaniakeelsed Sport ja El Mundo Deportivo, mida annavad välja samad ettevõtted. Linnas ilmuvad ka katalaanikeelne El Punt Avui, üleriigiliste ajalehtede Barcelona eriväljaanded (näiteks hispaaniakeelne El País, mille veebiversioon on ka katalaani keeles), hispaaniakeelne El Mundo ja mitu tasuta ajalehte (näiteks kakskeelsed 20 minutos ja Què). Barcelona vanim ja tähtsaim veebiväljaanne VilaWeb on ühtlasi üks Euroopa vanimaid veebiajalehti; see ilmub katalaani ja inglise keeles. Suuremad FM-raadiojaamad on Catalunya Ràdio, RAC 1, RAC 105 ja Cadena SER. Barcelonal on ka linnavolikogule kuuluv kohalik telekanal Betevé. Kataloonia avalik-õigusliku televisioonivõrgu Televisió de Catalunya peakorter asub Sant Joan Despís Barcelona suurlinnapiirkonnas. Sport Barcelonal on pikk sporditraditsioon. Linn võõrustas edukalt 1992. aasta suveolümpiamänge ja mitut 1982. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste kohtumist kahel staadionil. FC Barcelona jalgpalliklubi on üks maailma suurimaid ja rikkamaid. Klubil on 74 kodumaist karikat ja 17 kontinentaalset tiitlit, sealhulgas 5 UEFA Meistrite Liiga võitu 8 finaalist ja 3 FIFA klubide maailmameistritiitlit 4 finaalist. 2009. aastal võitis klubi esimesena meeste jalgpallimeeskonnana maailmas kalendriaasta jooksul kuus karikat. FC Barcelonal on profimeeskonnad ka teistel spordialadel (näiteks korvpall, käsipall, rullhoki, jäähoki, saalijalgpall ja ragbi); kõik on mingil ajal võitnud kõrgeima riikliku või Euroopa võistluse. Klubi muuseum on Kataloonia külastatavuselt teine muuseum. Erilist huvi pakuvad kohtumised linnasisese rivaali RCD Espanyoliga, kuid Barcelonas tegutseb ka madalamate liigade jalgpalliklubisid, näiteks CE Europa ja UE Sant Andreu. Korvpallimeeskonnal on Liga ACB-s tuntud vastasseis Badalona Joventutiga. Barcelonas on kolm UEFA eliitstaadionit: FC Barcelona Camp Nou (Euroopa suurim staadion 99 354 kohaga), linnale kuuluv Estadi Olímpic Lluís Companys (55 926 kohta), mida kasutati 1992. aasta olümpiamängudel, ja Estadi Cornellà-El Prat (40 500 kohta). Linnas on mitu väiksemat staadionit, näiteks FC Barcelona Mini Estadi (15 000 kohta), Camp Municipal Narcís Sala (6563 kohta) ja Nou Sardenya (7000 kohta). Linnas on ka kolm multifunktsionaalset spordi- ja kontserdipaika: Palau Sant Jordi (12 000–24 000 kohta olenevalt kasutusest), Palau Blaugrana (7500 kohta) ja Palau dels Esports de Barcelona (3500 kohta). Barcelonas korraldatakse aastas mitu maanteejooksuvõistlust: märtsis Barcelona maraton (2010. aastal üle 10 000 osaleja), aprillis Cursa de Bombers, mais Cursa de El Corte Inglés (igal aastal umbes 60 000 osalejat), samuti Cursa de la Mercè, Cursa Jean Bouin, Milla Sagrada Família ja San Silvestre. Collserola metsas toimub 85 km pikkune Ultratrail Collserola. Üle 70 aasta toimunud ATP World Tour 500 tenniseturniiri Barcelona Open peetakse igal aastal Real Club de Tenis Barcelona väljakutel. Iga aasta 25. detsembril toimub Barcelona vanasadamas 200 meetri ujumisvõistlus. 2013. aasta ujumise maailmameistrivõistlused toimusid Barcelonas Palau Sant Jordis. Barcelona lähedal Montmelós asuv 107 000-kohaline Circuit de Barcelona-Catalunya võõrustab vormel 1 Hispaania grand prix'd, Kataloonia mootorrataste grand prix'd, Hispaania GT-meistrivõistlusi ja GP2-sarja võidusõite. Linnas on väga populaarsed ka rula- ja jalgrattasõit. Transport Lennujaam Umbes 17 km kesklinnast edelas asuv Barcelona El Prati lennujaam on Hispaania suuruselt teine ja Vahemere ranniku suurim lennujaam (2018. aastal 50,17 miljonit reisijat), Vueling Airlinesi ja Ryanairi peamine sõlmjaam ning Iberia ja Air Europa oluline tugipunkt. Lennujaam teenindab peamiselt Hispaania-siseseid ja Euroopa sihtkohti, kuigi pakutakse ühendusi ka Ladina-Ameerika, Aasia ja USA-ga. Lennujaam on linnaga ühendatud kiirtee, metroo (Airport T1 ja T2 jaamad), lähirongi ja bussiliinidega. Uus terminal T1 avati 17. juunil 2009. Sadam 2000-aastase ajalooga Barcelona sadam on Euroopa suuruselt 9. konteinersadam (kaubamaht 2018. aastal 3,42 miljonit TEU-d), Euroopa juhtiv kruiisisadam (2013. aastal 3,6 miljonit reisijat) ja oluline Vahemere kruiiside sõlmpunkt. Seda haldab Barcelona Sadamaamet. Sadama 10 km2 suurune ala on jagatud kolmeks: Port Vell (vanasadam), kaubasadam ja logistikasadam (Barcelona vabasadam). Port Velli piirkonnas asuvad ka kaubanduskeskus Maremagnum, kobarkino, IMAX Port Vell ja üks Euroopa suurimaid akvaariume Aquarium Barcelona, kus elab 4 miljoni liitri mereveega täidetud 22 basseinis 8000 kala ja 11 haid. Maremagnum on linna ainus kaubanduskeskus, mis võib olla avatud ka pühapäeviti ja riigipühadel. Raudteed ja metroo Barcelona on Hispaania raudteevõrgu oluline sõlmpunkt. Linna pearaudteejaam on Estació de Sants; lõppjaam Estació de França on teisejärguline, teenindades linnalähi-, piirkondlikke ja keskmaaliine. Kaubarongid teenindavad kohalikke tööstusettevõtteid ja Barcelona sadamat. 2008. aastal avati Madridi-Barcelona kiirraudteeliin projektkiirusega 310 km/h. 2013. aastal avati RENFE ja SNCF-i ühine Perpignani-Barcelona kiirraudteeliin, mis ühendab Barcelonat Pariisi, Marseille' ja Toulouse'iga. Mõlemad liinid teenindavad Estació de Santsi jaama.Barcelona ulatuslik kohalik ühistranspordivõrk hõlmab metrood, bussivõrku, piirkondlikku raudteed, tramme, funikulööre, köis- ja ratasajamiga raudteid. Võrke ja liine haldavad mitu ettevõtet, kuid need on integreeritud koordineeritud piletisüsteemi, mida haldab Autoritat del Transport Metropolità (ATM). Süsteem on jagatud piletitsoonideks (1–6) ja saadaval on mitmesugused ühiskaardid. Mägistele aladele viivad funikulöörid, köisraudteed ja ratasajamiga raudteed: Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) käitab Tibidabo mäele viivat Funicular de Tibidabot ja Funicular de Vallvidrerat, Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) aga Montjuïcile viivat Funicular de Montjuïci. Montjuïci kindlust teenindab Montjuïci köisraudtee ning üle sadama kulgeb Port Velli õhutramm. Barcelona metroovõrk koosneb 12 liinist, mida tähistab L-täht koos liininumbri ja eraldi värviga: kaheksat liini käitab eraldi rööbasteel TMB, nelja liini FGC; osa neist jagab rööpaid RENFE linnalähiliinidega. Linna läbivad ka mitu RENFE Rodalies de Catalunya piirkondlikku raudteeliini. Trammid Linna kahte nüüdisaegset trammisüsteemi Trambaix ja Trambesòs käitab TRAMMET. Ajalooline trammiliin Tramvia Blau sõidab metrooliini 7 ja Tibidabo funikulööri vahel. Bussid Barcelonas on ulatuslik kohalik, linnadevaheline ja ööbussivõrk. Enamikku kohalikke liine käitab TMB, osa liine aga eraettevõtted, mis tegutsevad siiski ATM-i piletisüsteemis. Ööbussid sõidavad 15–20-minutilise intervalliga kella 22.20 ja 6.00 vahel; liine on 21, neist 19 läbib Plaça de Catalunyat, kus saab teistele liinidele ümber istuda. Eraldi erabussiliin Aerobús ühendab lennujaama kesklinnaga ja kasutab oma piletisüsteemi. 1992. aasta olümpiamängudeks renoveeritud endine raudteejaam Estació del Nord (Põhjajaam) on nüüd kaug- ja piirkondlike bussiliinide lõppjaam. Teed Barcelonat läbivad kolm rahvusvahelist maanteed: Vahemere rannikul kulgev E15, Madridi ja Lissaboni suunduv E90 ning Pariisi suunduv E09. Linna ümbritsevad kolm poolringteed: mäepoolne Ronda de Dalt (B-20), rannikuäärne Ronda del Litoral (B-10) ja Ronda del Mig. Linna peamised liiklussooned on diagonaalselt linna läbiv Avinguda Diagonal, Glòriesi juurde viiv ja Avinguda Diagonaliga ühenduv Avinguda Meridiana ning linna idast läände läbiv Gran Via de les Corts Catalanes. Kuulus La Rambla puiestee ei ole enam oluline sõidutee, kuid on endiselt tähtis jalakäijate tänav. Taksod Barcelonas on enam kui 10 000 autoga taksopark, mida reguleerib Institut Metropolità del Taxi (Suurlinnapiirkonna Taksoinstituut). Enamik tegevuslubadest kuulub füüsilisest isikust ettevõtjatest juhtidele. Musta-kollase värvilahenduse tõttu on taksod kergesti äratuntavad; neid saab võtta taksopeatustest, tänaval peatada, tellida telefoni teel või rakenduse kaudu. 22. märtsil 2007 käivitas Barcelona linnavalitsus jalgrattateenuse Bicing, mida käsitatakse ühistranspordina ja millel on üle 400 jaama. Teenus osutus edukaks: kolme kuuga liitus 50 000 kasutajat. Vaatamisväärsused Barri Gòtic (katalaani keeles "gooti kvartal") on vanalinna keskus. Paljud hooned pärinevad keskajast, mõned isegi Rooma-aegsest Barcelonast. Katalaani modernistlik arhitektuur (juugend) arenes aastatel 1885–1950 ja jättis linna olulise pärandi; mitu hoonet kuulub maailmapärandi nimistusse. Eriti tähelepanuväärne on arhitekt Antoni Gaudí looming, mida võib näha kogu linnas. Tema tuntuim teos on hiiglaslik Sagrada Família kirik, mida ehitatakse 1882. aastast ja rahastatakse eraannetustest. 2026. aastal valmis kiriku kesktorni välisosa, kuid ehitus- ja viimistlustööd jätkuvad. Barcelonas asus Mies van der Rohe Saksamaa jaoks 1929. aasta maailmanäituseks projekteeritud Barcelona paviljon, millest sai modernistliku arhitektuuri sümbol ning van der Rohe aforismide "vähem on rohkem" ja "jumal on detailides" kehastus. Paviljon oli mõeldud ajutise ehitisena ja lammutati vähem kui aasta pärast valmimist. 1986. aastal ehitati Barcelonasse Hispaania arhitektide projekteeritud nüüdisaegne rekonstruktsioon. 1999. aastal pälvis Barcelona oma arhitektuuri eest RIBA kuningliku kuldmedali; see on ainus kord, kui auhinna on saanud linn, mitte arhitekt. Linnas asub mitu UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud vaatamisväärsust. Ajaloolised hooned ja monumendid Sagrada Família basiilika, Barcelona sümbol Lluís Domènech i Montaneri projekteeritud Palau de la Música Catalana ja Hospital de Sant Pau Antoni Gaudí teosed, sealhulgas Güelli park, Palau Güell, Casa Milà (La Pedrera), Casa Vicens, Sagrada Família sünnifassaad ja krüpt, Casa Batlló ning Colònia Güelli kiriku krüpt Barcelona katedraal ehk Püha Risti ja Püha Eulalia katedraal (gooti stiilis) Gooti stiilis Santa Maria del Mari basiilika Gooti stiilis Santa Maria del Pi basiilika Romaani stiilis Sant Pau del Campi kirik Palau Reial Major, Barcelona krahvide ja hilisemate Aragóni kuningate keskaegne residents Kuninglik laevatehas (gooti stiilis) Pedralbesi klooster (gooti stiilis) Kolumbuse monument Arc de Triomf, 1888. aasta Barcelona maailmanäituse sissepääsuks ehitatud triumfikaar Tibidabo tipus asuv Jeesuse Pühima Südame lepituskirik Barcelona Ülikooli ajalooline hoone Muuseumid Barcelonas on palju muuseume, mis käsitlevad eri valdkondi ja ajastuid. Kataloonia Riiklikul Kunstimuuseumil on tuntud romaani kunsti kogu, Barcelona Kaasaegse Kunsti Muuseum keskendub aga 1945. aasta järgsele Kataloonia ja Hispaania kunstile. Fundació Joan Mirós, Picasso muuseumis ja Fundació Antoni Tàpiesis on vastavalt Joan Miró, Pablo Picasso ja Antoni Tàpiesi olulised teosed; Fundació Vila Casasele kuuluv Can Framisi Muuseum keskendub 1960. aasta järgsele Kataloonia kunstile. Ajalugu ja arheoloogiat käsitlevad näiteks Barcelona Ajaloomuuseum (MUHBA), Kataloonia Ajaloomuuseum, Kataloonia Arheoloogiamuuseum, Barcelona Meremuuseum, Barcelona Muusikamuuseum ja eraomandis Barcelona Egiptuse Muuseum. Barcelona Erootikamuuseum on üks omapärasemaid muuseume, CosmoCaixa aga teadusmuuseum, mis pälvis 2006. aastal Euroopa aasta muuseumi auhinna. Kataloonia Matemaatikamuuseumis käsitletakse matemaatikat praktilisest ja mängulisest vaatepunktist. 1882. aastal asutatud Barcelona Loodusteaduste Muuseumiga liideti 2011. aastal Martorelli Muuseum (aastatel 1924–2010 geoloogiamuuseum), Kolme Draakoni lossis asuv Laboratori de Natura (aastatel 1920–2010 zooloogiamuuseum), 1930. aastal asutatud Barcelona Ajalooline Botaanikaaed ja 1999. aastal asutatud Barcelona Botaanikaaed. Mõlemad botaanikaaiad kuuluvad Barcelona Botaanikainstituudi koosseisu. FC Barcelona Muuseum on Kataloonia populaarsuselt kolmas turismiobjekt, 2013. aastal külastas seda 1,51 miljonit inimest. Pargid Barcelonas on 60 munitsipaalparki, millest 12 on ajaloolised, 5 temaatilised ehk botaanilised, 45 linnapargid ja 6 metsapargid. Need ulatuvad väikestest taskuparkidest suurte puhkealadeni. Ainuüksi linnapargid katavad 10% linna territooriumist ehk 549,7 ha. Barcelona parkidest suurim on Montjuïc, mis hõlmab samanimelisel mäel 203 ha ning kuhu kuuluvad muu hulgas Barcelona Botaanikaaed ja Mossèn Costa i Llobera aiad. Suuremad pargid on Parc de la Ciutadella (vana tsitadelli kohal; seal asuvad parlamendihoone, loomaaed ja mitu muuseumi), Guinardó park, Gaudí projekteeritud Güelli park, Oreneta lossipark, Diagonal Mari park, Nou Barrisi keskpark, Can Dragó spordipark, Poblenou park ja Labürindipark. Väiksemate parkide seas on Parc de les Aigües. Osa Collserola pargist jääb linna piiresse. Üks Euroopa suurimaid kuurorte PortAventura World asub linnast tunnise autosõidu kaugusel. Linnas asub ka Tibidabo mäel paiknev Tibidabo lõbustuspark. Rannad Barcelona rannad olid National Geographicu ja Discovery Channeli koostatud maailma kümne parima linnaranna edetabelis esikohal. Barcelona liivarandade kogupikkus on 4,5 km. Sant Sebastià, Barceloneta ja Somorrostro rannad (igaüks 1100 m pikk) on Barcelona suurimad, vanimad ja külastatuimad rannad. Olümpiasadam eraldab neid teistest linnarandadest (Nova Icària, Bogatell, Mar Bella, Nova Mar Bella ja Llevant, pikkusega 400–640 m), mis avati linna ümberkujundamise tulemusel 1992. aasta suveolümpiamängudeks, kui lammutati palju tööstushooneid. Tänapäeval tuuakse randadesse liiva juurde, sest tormid viivad seda minema. 2004. aasta ülemaailmsest kultuuride foorumist jäi linna rannajoone idapoolseimasse ossa suur betoonist ujumisala. Hiljem sai Llevantist esimene rand, kuhu lubati suvehooajal koeri. Rahvusvahelised suhted Sõsarlinnad ja sõpruslinnad Barcelona sõpruslinnad on: Peterburi ja Tel Aviviga on sõpruslinnasuhted peatatud. Muud partnerlinnad Barcelona teeb koostööd ka järgmiste linnadega: Kuulsaid barcelonalasi laulja Montserrat Caballé laulja José Carreras arhitekt Antoni Gaudí kunstnik Joan Miró ROK-i president Juan Antonio Samaranch tennisist Arantxa Sánchez-Vicario Vaata ka Torre Mapfre Barcelona protsess Barcelona mammutimuuseum Massana kool Montjuïci kalmistu Viited Kirjandus Artikkel sisaldab teksti üldkasutatavast teosest: Smith, William, toim. (1854–1857). "Barcelona". Dictionary of Greek and Roman Geography. London: John Murray. "Barcelona". Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Ed. Enciclopèdia Catalana S.A. Busquets, Joan. Barcelona: The Urban Evolution of a Compact City. Harvard University Press, 2006. 468 lk. Marshall, Tim, toim. Transforming Barcelona. Routledge, 2004. 267 lk. Ramon Resina, Joan. Barcelona's Vocation of Modernity: Rise and Decline of an Urban Image. Stanford University Press, 2008. 272 lk. Välislingid Barcelona ametlik veebileht Barcelona Hispaania ametlikus turismiportaalis