Cársky palác (Sofia)

Cársky palác (bulh. Царският дворец – Carskijat dvorec), známy aj ako Kniežací palác (bulh. Княжеският дворец – Kňažeskijat dvorec), alebo Palác bulharských monarchov (bulh. Дворецът на българските монарси – Dvorecăt na bălgarskite monarsi), je budova bývalej rezidencie kniežaťa Alexandra I., cára Ferdinanda I. a cára Borisa III., ktorá sa nachádza v meste Sofia, v Sofijskej oblasti, v západnom Bulharsku. Kultúrna pamiatka národného významu. Lokalita Budova bývalého cárskeho paláca leží v centrálnej časti Sofie v rajóne Sredec na námestí „Kňaz Aleksandăr I“ (bulh. площад „Княз Александър I“ – ploštad „Kňaz Aleksandăr I“, doslova námestie kniežaťa Alexandra I.) č. 1 na vyvýšenom mieste v centrálnej časti mestského parku Carska gradina (bulh. Царска градина). Dejiny Prvá budova Na mieste súčasnej budovy sa už od 16. storočia nachádzala budova osmanského konaku (druh administratívnej a rezidentnej budovy v Osmanskej ríši), ktorý bol sídlom sofijského bejlerbeja (administratívna správna funkcia v Osmanskej ríši). Táto budova bola zničená pri požiari v roku 1816. Súčasná budova Budova konaku bola opätovne obnovená na základoch pôvodnej budovy v roku 1873. V tom istom roku sa v budove konal súdny proces s Vasiľom Levským, v rámci ktorého mu bol udelený rozsudok odsudzujúci ho k trestu smrti. Budova slúžila svojmu účelu do oslobodenia Bulharska v roku 1878. V roku 1879 bolo rozhodnuté, že sa budova stane sídlom Alexandra I., ktorý sa v tom roku stal bulharským kniežaťom. Vypracovanie projektu na prestavbu budovy tureckého konaku na kniežací palác bola zverená rakúskemu architektovi Viktorovi Rumpelmayerovi, ktorý ho pripravil v spolupráci s architektmi Friedrichom Grünangerom, Antonínom Kolářom (známym aj ako Adolf Václav Kolář), Jakobom Heinrichom Mayerom a Leersom. Prestavba prebiehala v rokoch 1881 – 1883, ale budova bola oficiálne otvorená už 26. decembra 1882. V roku 1893 sa budova stala sídlom kniežaťa a neskôr prvého bulharského cára Ferdinanda I., Počas jeho panovania došlo k druhej prestavbe a rozšíreniu budovy, ktoré prebehli v rokoch 1894 – 1895 (udávajú sa aj roky 1894 – 1896). Iniciátorom prestavby a rozšírenia paláca bol samotný cár Ferdinand I. a prípravou projektu poveril architekta Friedricha Grünangera. Posledným panovníkom, ktorý budovu obýval, bol Boris III., ktorého sídlom bol cársky palác v rokoch 1818 – 1843. V roku 1944 sa budova cárskeho paláca stala dočasne sídlom komunistického tzv. Vlasteneckého frontu (bulh. Отечествен фронт – Otečestven front) a jedna z miestností sa stala kanceláriou Georgiho Dimitrova. V roku 1946 sa budova stala sídlom tzv. Rady ministrov (bulh. Министерски съвет – Ministerski săvet) – teda vlády novovzniknutej Bulharskej ľudovej republiky. Od 4. septembra 1954 budova funguje ako sídlo Národnej umeleckej galérie a Národného etnografického múzea. V roku 1978 bol budove pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Charakteristika Budova (po prestavbe na palác v 80. rokoch 19. storočia) je postavená po vzore francúzskych palácov z 18. storočia v neobarokovom slohu v štýle tzv. viedenského baroka. Exteriér V pôvodnej podobe z roku 1873 bola budova dvojposchodová symetrická stavba s rizalitmi na obidvoch koncoch prednej fasády budovy. Pri prestavbe na palác v rokoch 1881 – 1883 bola zväčšená prístavbou na západnej strane budovy. Bola vybudovaná manzardová strecha a pred hlavným vchodom bol pristavený portikus. Budova bola v rámci prestavby bohato dekorovaná plastickými reliéfmi v novobarokovom slohu. Autorom tejto prestavby a rozšírenia bol architekt Viktor Rumpelmayer, v spolupráci s architektmi Friedrichom Grünangerom, Antonínom Kolářom, Jakobom Heinrichom Mayerom a Leersom. V rámci druhej prestavby a rozšírenia v rokoch 1894 – 1895, ktoré prebehli podľa projektu architekta Friedricha Grünangera, bola na východnom konci k budove postavená prístavba v podobe veľkého obytného krídla. Interiér Prvé poschodie bolo charakteristické jednotným priestorom s koridorom v strede po ktorého obidvoch stranách sa nachádzali služobné miestnosti a kancelárie. Za vchodom sa nachádza vestibul v ktorom sa začína trojramenné mramorové schodisko, ktoré vedie na druhé poschodie, kde sa nachádzali prijímací salón, tzv. Sieň vlajok (bulh. Залата на знамената – Zalaza na znamenata), kniežací apartmán ako aj kniežacia kancelária. V prístavbe na západnej strane budovy sa nachádzal veľký salón s lóžou a zimná záhrada. Steny a stropy sú zdobené sadrovými reliéfmi v rokokovom slohu, ktoré boli zhotovené podľa vzoru reliéfov, nachádzajúcich sa v zámku Versailles vo Francúzsku. Sú dielom viedenského sochára a štukatérskeho majstra Andreasa Greissa. V rámci prestavby v 90. rokoch 19. storočia pribudlo k budove obytné krídlo. Na prvom poschodí v tejto časti budovy sa nachádzali apartmány kniežaťa Ferdinanda I., jeho manželky, princeznej Márie Lujzy a následníka trónu princa Borisa a na druhom poschodí sa nachádzali miestnosti ostatných detí kniežacieho páru. Okrem obytných miestností sa v krídle nachádzali: knižnica, miestnosti určené na výučbu detí, miestnosť určená na hranie, jedáleň, miestnosť určená na prijímanie návštev, dve zimné záhrady a dve kaplnky (rímskokatolícka a pravoslávna). Múzeum a galéria Národná galéria Národná umelecká galéria vystavuje predovšetkým diela bulharských umelcov, ktoré vznikli v období od 19. storočia do súčasnosti. Sídli v budove od roku 1954. Národné etnografické múzeum Národné etnografické múzeum pri Bulharskej akadémii vied sa nachádza vo východnej časti budovy – v bývalom obytnom krídle, ktoré bolo k vtedajšiemu kniežaciemu palácu pristavané počas prestavby v 90. rokoch 19. storočia. Sídli v budove od roku 1954. Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany Kategória: kultúrna pamiatka národného významu Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku národného významu v roku 1978. Ako dôvod ochrany je stanovená architektonicko-staviteľská, historická ako aj umelecká hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je Kňažeskijat dvorec (bulh. Княжеският дворец, doslova Kniežací palác). Galéria Referencie Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Cársky palác (Sofia)