ארמון ורנה

ארמון ורנה (בבולגרית: Дворец Врана. פונטית: דבורץ וראנה) הוא ארמון מלכותי, בפאתי סופיה, בירת בולגריה, מקום המגורים הרשמי של משפחת המלוכה לשעבר של בולגריה. הארמון המלכותי במרכז סופיה (היום הגלריה הלאומית לאמנות והמוזיאון האתנוגרפי הלאומי) שימש למטרות ייצוגיות וארמון אוקסינוגרד ליד וארנה היה מעון קיץ, ורנה היה הארמון שבו בילתה משפחת המלוכה של בולגריה את רוב זמנה. ארמון ורנה שוכן בגובה של 571 מ'. בארמון נמצאת גם חוות שרדקלי, בה היה גשר בעל תפקיד מרכזי בכיבוש סופיה בידי רוסיה במלחמה העות'מאנית-רוסית. היסטוריה המתחם הנרחב נקנה על ידי הצאר פרדיננד הראשון בשנת 1898 ושכן מחוץ לסופיה, אם כי כיום הוא נמצא בתוך העיר. במתחם יש פארק גדול ושני בניינים, הראשון נבנה ב-1904 כבית ציד דו-קומתי שהוזמן לגיאורגי פינגוב, והשני נבנה בעיקר בין 1909 ל-1914 כארמון, שניהם מכספי תקציב המדינה. הבניין הקדום ביותר במתחם, בקתת הציד, תואר מבחינה ארכיטקטונית כ"פרשנות מעולה לאדריכלות הבארוק בסגנון פלובדיב עם אלמנטים דקורטיביים וינאים". שלושה חדרים בארמון בן שלוש הקומות עוצבו על ידי האדריכל ניקולה לזרוב ורוהטו מאוחר יותר בסגנון הבארוק, אחד בסגנון ארמונות המלוכה האוסטריים ואחד בסגנון לאומי בולגרי, בעוד חדר העבודה עוצב בסגנון ונציאני. הארמון כולל תקרת עץ מגולפת, ציפוי עץ אלון, לוחות מתכת מובנים וכלי דלפט. העמודים הפנימיים עשויים משיש קרארה ומעלית שינדלר ישנה עדיין בשימוש. במונחים של ארכיטקטורה, ארמון ורנה משלב השפעות ביזנטיות, מסורות התחייה הלאומית הבולגרית, אר נובו וקלאסיקה צרפתית. האולם הקרליאני הוא מתנה מאלכסנדר השלישי מרוסיה, ורהיטיו (השולחן, הכיסאות ושולחן האיפור) עשויים לבנה קרליאני שעובד על ידי מעבדי עץ שנשלחו במיוחד מרוסיה. בקומה הראשונה יש אולם קולנוע ואולמות תה, בקומה השנייה ממוקמות הדירות, והשלישית הייתה מוקצה למשרתים ולבית המשפט. בשנת 1918 עבר ארמון ורנה מהצאר פרדיננד לבוריס השלישי. הוא התמודד עם הממשלה החדשה לאחר ההפיכה הצבאית ב-9 ביוני 1923. באוגוסט 1943 הפך לנחלתו של סימאון השני. הארמון הראשי הופצץ על ידי חיל האוויר המלכותי בשנים 1943–1944 במהלך מלחמת העולם השנייה, ניזוק חלקית ושוחזר ב-1947. לאחר ביטול המלוכה, ארמון ורנה נלקח על ידי הקומוניסטים והפך למעונו של גאורגי דימיטרוב. לאחר נפילת המשטר הקומוניסטי, הוחזר ארמון ורנה לצאר האחרון, סימאון סקסקובורגותסקי ואחותו הנסיכה מריה לואיזה, על ידי בית המשפט החוקתי של בולגריה ביוני 1998. הפארק נתרם על ידי משפחת המלוכה לעיר סופיה באוקטובר 1999, מה שאִפשר פתיחה לציבור של הפארק המלכותי לשעבר, שאורגן ב-1903 על ידי פרדיננד. סימאון עבר עם אשתו מרגריטה לגור בבקתת הציד הישנה המשופצת באביב 2001. הפארק ששטחו כמעט קמ"ר נפתח לקהל הרחב ב-2015. הפארק הוא ביתם של למעלה מ-400 מיני צמחים והוא הוכרז כאנדרטה לאומית של אדריכלות נוף. מספר אמני נוף עבדו על פארק ורנה (בהם V. Georgiev, K. Baykushev, Jules Locheau, Johann Kellerer, Anton Kraus, Alaricus Delmard ו־Wilhelm Schacht). הפארק כולל אגם ומספר גני סלעים. הארמון, יחד עם הנכסים האחרים שהוחזרו לסימאון השני, היו נושא למחלוקות בתקשורת ובחברה הבולגרית בשנות ה-2000, שכן רבים טוענים שהם אמורים להיות רכוש ציבורי. מאז יוני 2013, הפארק פתוח לקהל בסופי שבוע. אוטובוס התחבורה הציבורית המיוחד X50, הפועל רק בסופי שבוע בשעות הפתיחה של הפארק, מחבר את הארמון עם גשר הנשרים. קבורות בפארק: הצאר בוריס השלישי (1946–1954) בקריפטת הארמון: הנסיך קרדאם מטורנובו (*2024) הצאר פרדיננד הראשון (*2024) קישורים חיצוניים תצוגת Google Earth Iliev, Dimitar; Bozhidar Dimitrov (2006-05-12). "Not a single royal lev for the construction of Vrana" (בבולגרית). Standart News. "Ferdinand bought Vrana for 600 leva. Vrana is the favourite family residence of the ruler" (בבולגרית). Sega. 2004-01-22. אורכב מ-המקור ב-30 בספטמבר 2007. הערות שוליים