Chrám svätej Paraskevy (Sofia)

Chrám svätej Paraskevy (bulh. Църква „Света Параскева” – Cărkva „Sveta Paraskeva“) je pravoslávny chrám z prvej polovice 20. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Sofia v oblasti Sofia v západnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky. Iné názvy Chrám je známy aj ako Chrám svätej veľkomučenice Paraskevy (bulh. Църква „Света Великомъченица Параскева” – Cărkva „Sveta Velikomăčenica Paraskeva“), alebo Chrám svätej Paraskevy (Nový) (bulh. Църква „Света Параскева” (Нова) – Cărkva „Sveta Paraskeva“ (Nova)). Prívlastok nový má chrám na základe skutočnosti, že je v priebehu dejín už tretím sofijským chrámom zasväteným svätej Paraskeve. Lokalita Chrám leží v centrálnej časti mesta v rajóne Oborište (bulh. Оборище) medzi ulicami Benkovski (bulh. улица „Бенковски“), Georgi S. Rakovski (bulh. улица „Георги С. Раковски“) a Car Simoeon (bulh. улица „Цар Симеон“). Dejiny Prvý konkurz na projekt výstavby chrámu prebehol v roku 1912, samotná výstavba sa však nakoniec nezrealizovala. V roku 1921 sa konal druhý konkurz, kde so svojím projektom zvíťazil architekt Anton Torňov. S realizáciu projektu sa začalo v roku 1923, pričom hlavná časť výstavby prebiehala v rokoch 1926 – 1930, keď boli primárne stavebné práce dokončené. V tom istom roku bola centrálna časť chrámu s centrálnym oltárom aj vysvätená. Svätiteľom bol sofijský metropolita Stefan (ekzarch Stefan I.). V roku 1934 bol vysvätený južný oltár zasvätený svätému Charalampovi. V rokoch 1934 – 1938 boli postavené bočné kaplnky, severná, zasvätená svätému Mínovi a južná zasvätená svätému Jánovi Bohoslovcovi. Dokončovacie stavebné práce prebiehali až do roku 1940. V roku 1960 bol vysvätený južný oltár zasvätený Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu, pričom svätiteľom bol patriarcha Kiril. V roku 1976 získala stavba štatút kultúrnej pamiatky. Chrám je funkčným chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi. Každoročne sa v ňom koná festival pravoslávneho spevu a je taktiež využívaný ako priestor na konanie koncertov klasickej hudby. Charakteristika Ide o jeden z najväčších chrámov v Sofii. Je považovaný za významnú pamiatku bulharskej post-oslobodeneckej architektúry. Bol postavený podľa projektu architekta Antona Torňova. Chrám bol postavený v duchu národného romantizmu. Slohovo je chrám secesným prevedením novobyzantskej architektúry. Žiadna časť fasády nebola namaľovaná, skutočné farby staviteľských materiálov boli použité ako súčasť umelecky dotvárajúca celkový vzhľad budovy. Chrám sa vyznačuje vynikajúcimi akustickými vlastnosťami. Exteriér Chrám je centrálno-kupolová stavba, rotundového typu, štvorcového pôdorysu hlavnej stavby so štyrmi menšími kupolami v jej rohoch a s tromi apsidami. Pôdorys budovy sa postupne mení s výškou stavby a tak je možné pozorovať niekoľko stupňov. Pri zemi je pôdorys hlavnej časti budovy štvorcový, neskôr pokračuje ako osemuholník, nasleduje šestnásťuholníková časť a nakoniec posledný kruhový stupeň predstavuje podstavec centrálnej kupoly. Stena podstavca kupoly je dekoratívne lemovaná arkádovými oknami, ktoré sú uložené medzi elegantne zhotovenými stĺpmi. Zaujímavo je riešené vonkajšie objemovo-priestorové riešenie chrámu, ktoré sa vyznačuje veľkým počtom kupol a polkupol rôznych veľkostí. Bohato zdobené polkupoly a menšie kupoly, ako aj rôzne arkády a zaoblené rímsy sa kaskádovito spúšťajú od základne hlavnej kupoly smerom dole a zo všetkých strán tak lemujú fasádu chrámu. V dôsledku tohto riešenia pôsobí celá fasáda harmonickým dojmom. Východnej časti fasády dominujú tri apsidy, z ktorých centrálna je najväčšia a najvyššia. Pri bočných apsidách sa nachádzajú vonkajšie schodiská, ktoré vedú ku vchodom, ktoré sa nachádzajú vo vyššej časti fasády v apsidách a ktorými sa vstupuje priamo do priestoru oltárov. Pri západnej fasáde sa pred vchodom do chrámu nachádza predsieň zastrešená mohutnou polkupolou, ktorej základňa je, rovnako ako základňa hlavnej centrálnej kupoly, zložito dekorovaná arkádami s oknami. Budova má tri hlavné vchody – západný, severný a južný – a niekoľko menších vstupov do budovy. Okolo chrámu sa rozprestiera priestranný chrámový dvor. Interiér Vnútorné priestranstvo sa svojím riešením čiastočne podobá na riešenie použité pri Chráme svätého Alexandra Nevského. Naos chrámu je riešený ako rozsiahle jednotné priestranstvo kruhového pôdorysu. Priemer tejto hlavnej sály prevyšuje 20 metrov a miestnosť pôsobí monumentálnym dojmom. Okolo celého naosu sa rozprestiera kruhový obchádzací koridor, pri ktorom sa nachádzajú z jeho vonkajšej strany ďalšie priestory a súčasti stavby. Nad kruhovým naosom sa nachádza hlavná kupola chrámu. Priemer kupoly je tak ako priemer naosu približne 18 metrov. Nie je podopieraná žiadnymi podpernými stĺpmi. V chráme sa nachádzajú dva rozľahlé balkóny. V priestore je umiestnených celkovo päť oltárov s trónmi. Centrálny je zasvätený svätej Paraskeve, severný svätému Charalampovi, južný Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu a ostávajúce dva ktoré sa nachádzajú v kaplnkách v priestore bočných vchodov do chrámu sú zasvätené: severná kaplnka s oltárom svätému Mínovi a južná kaplnka s oltárom svätému Jánovi Bohoslovcovi (táto kaplnka je vyzdobená stenomaľbou, ktorú zhotovili študenti Umeleckej akadémie). Steny chrámu nie sú zdobené freskami, dekorácia je v tomto smere nahradená množstvom umelecky prevedených okien a priestorovým riešením s ďalšími dekoratívnymi detailmi. Výnimkou je freska Bohorodička nebies (bulh. Богородица Ширшая небес – Богородица Ширшая небес) v oltárnej apside, ktorá však nemá vysokú hodnotu a je považovaná za prejav úpadku bulharského umeleckého stenopisu na konci 70. rokov 20. storočia, kedy bola freska zhotovená. Ikonostas, biskupský trón, ambón, ako aj zábradlie balkónu sú vyrezávané z dreva. Vyrobené sú v duchu stredoeurópskej secesie. Boli zhotovené v rokoch 1928 – 1929 a sú pokladané za majstrovské príklady vrcholnej secesie v Bulharsku. Ich autormi sú rezbári Ivan (Jan) Travnicki (českého pôvodu), ktorý bol zakladateľom rezbárskeho odboru v bulharskej Národnej umeleckej akadémii a Todor Christov. Ikony z ikonostasu boli z väčšej časti namaľované v priebehu roku 1929 a ich autormi sú Stefan Ivanov, Nikola Marinov, Dimităr Podženov a Nikola Kožucharov, ktorí v tom čase všetci pôsobili ako profesori na Národnej umeleckej akadémii. Za najzaujímavejšie z nich sú považované ikony Stefana Ivanova, ktoré zobrazujú svätých ako celé postavy – ide o osem ikon, pričom dve z nich zobrazujú Ježiša Krista, dve svätú Bohorodičku a na zvyšných štyroch sú podoby patrónky chrámu svätej Paraskevy, svätého Jána Krstiteľa, svätého Ivana Rilského a svätého cára Borisa. Všetky interiérové dekoratívne prvky chrámu sú v jednote s jeho celkovým architektonickým prevedením. Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu Chrám bol vyhlásený za kultúrnu pamiatku miestneho významu v roku 1976 pod číslom spisu 1787 (publikované v Štátnom vestníku (bulh. Държавен вестник – Dăržaven vestnik) č.40 z roku 1978). Dôvodom zaradenia na zoznam je architektonicko-staviteľská ako aj umelecká hodnota budovy. Galéria Referencie Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Chrám svätej Paraskevy (Sofia)