Chrám svätého Juraja (Sofia)

Chrám svätého Juraja (bulh. Храм „Свети Георги“ – Chram „Sveti Georgi“) ranokresťanský chrám Bulharskej pravoslávnej cirkvi zo začiatku 4. storočia, ktorý sa nachádza v meste Sofia v oblasti Sofia v juhozápadnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Ide o najstaršiu celkovo zachovanú budovu v Sofii, ktorá sa do súčasnosti využíva. Chrám je postavený vo forme rotundy. Je súčasťou archeologického komplexu Balkan. V chráme sa nachádza fresková výzdoba z niekoľkých historických období. Chrám je zasvätený svätému Jurajovi. Iné názvy Chrám je známy aj ako Rotunda svätého Juraja (bulh. Ротонда „Свети Георги“ – Rotonda „Sveti Georgi“), Chrám svätého Juraja Víťazného (bulh. Храм „Свети Георги Победоносец“ – Chram „Sveti Georgi Pobedonosec“), alebo len Rotunda (bulh. Ротондата – Rotondata). Lokalita Chrám svätého Juraja sa nachádza v centrálnej časti mesta Sofia v rajóne Sredec vo vnútornom dvore hotela Balkan. Leží v najzápadnejšej časti archeologického komplexu Balkan. Dejiny Budova bola postavená v priebehu prvej štvrtiny 4. storočia. v tzv. Konstantinovej štvrti antickej Serdiky počas panovania cisára Konštantína I. Veľkého, kedy bolo mesto v najväčšom rozkvete. Komplex, ktorého bola stavba súčasťou vznikol pravdepodobne už v priebehu 2. storočia – 3. storočia. Presný pôvodný účel budovy nebol do dnešného dňa ustanovený, napriek tomu, že od začiatku 20. storočia na mieste prebehlo niekoľko archeologických prieskumov. Predpokladá sa však, že išlo buď o rímske termálne kúpele, alebo o martýrium (kultová budova slúžiaca na uchovávanie relikvií svätcov), prípadne mauzóleum. S teóriou, že by mohlo ísť o stavbu rímskych termálnych kúpeľov prišiel profesor Bogdan Filov, ktorého tím v priebehu archeologických vykopávok objavil pod podlahou stavby hypokaustálny systém. Nie je vylúčené ani to, že išlo o termálne kúpele neskôr premenené na martýrium, alebo mauzóleum. Ešte koncom 4. storočia budova začala slúžiť v tej dobe novozavedenému náboženstvu – kresťanstvu, pričom sa využívala ako miesto, kde sa vykonávali krsty. V polovici 5. storočia bola pôvodná budova čiastočne poškodená (neporušená ostala centrálna rotundová časť) v dôsledku nájazdov Hunov. Pravdepodobne v priebehu 6. storočia sa budova začala využívať ako kresťanský chrám. V roku 1353 bola budova poškodená v dôsledku silného zemetrasenia, pričom k poškodeniu došlo predovšetkým v priestore kupoly, ktorá sa čiastočne zrútila a neskôr bola obnovená. V diele Vladislava Gramatika Razkaz za prenasiane na moštite na sveti Ivan Rilski ot Tărnovo v Rilskija manastir (bulh. Разказ за пренасяне на мощите на свети Иван Рилски от Търново в Рилския манастир, doslovne: Príbeh o prenose relikvií svätého Ivana Rilského z Tărnova do Rilského monastiera) z roku 1479 je Chrám svätého Juraja spomenutý ako metropolitný chrám. Spomenutý je z dôvodu, že počas prenášania boli relikvie svätého Ivana Rilského v chráme po dobu jedného týždňa uložené. Gramatikovo dielo predstavuje najranejšie písomné svedectvo o existencii chrámu. V priebehu 16. storočia bol chrám premenený na mešitu. Po oslobodení Bulharska v roku 1878 bol jeho účel opätovne zmenený na chrám. Budova však po oslobodení najskôr dočasne slúžila ako mauzóleum kniežaťa Alexandra I. Batenberga a neskôr sa využívala ako sklad. Po roku 1915 prebehli na budove čiastočné reštauračné práce. V roku 1927 bola budova chrámu vyhlásená za národnú starožitnosť. V rokoch 1952 – 1955 prebehol archeologický prieskum pri ktorom bola ustanovená architektonická schéma budovy. V roku 1955 bol budove zároveň pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. V 70. rokoch 20. storočia prebehli na budove ďalšie reštauračné práce. V roku 1998 bola budova po dlhšej rekonštrukcii a reštauračných prácach obnovená a začala fungovať ako múzeum. V roku 1999 bol chrám slávnostne vysvätený. V roku 2010 sa Chrám svätého Juraja opätovne stal funkčným chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi. Charakteristika Dnešný chrám bol súčasťou neskoroantickej verejnej budovy so zložitou a originálnou architektonickou schémou. Budova je rotunda so symetrickou architektonickou schémou. Celá budova (okrem základov) je postavená z červených tehál spojených maltou. Ide o trojloďovú stavbu s kupolou.v Vchod do budovy je zo západnej strany a ústil do jednej z hlavných ulíc antickej Serdiky. Z prvej západnej predsiene, ktorá bola takmer elipsovitého pôdorysu z dôvodu existencie konch v jej severnej a južnej časti a v súčasnosti je v ruinách sa prechádzalo do vestibulu s pôdorysom v tvare kríža. Priestor vestibulu bol v priebehu dejín niekoľkokrát prestavovaný. V južnom oddelení vestibulu bol postavený bazén. Z vestibulu viedli dva klenuté vchody do priestoru druhej východnej predsiene, ktorá sa skladá z troch oddelení, ktoré boli vzájomne prepojené. Dve postranné oddelenia predsiene sú prepojené s bočnými loďami chrámu – južnou a severnou. Východná predsieň bola predĺžením centrálnej chrámovej lode. Obidve predsiene boli vo forme exonartexov. Južná aj severná loď sú vo východnej prepojené vchodmi s polkruhovými apsidami, ktoré tesne priliehajú k samotnej konštrukcii rotundy. Bočné lode boli k budove pristavané neskôr, predpokladá sa, že v priebehu 6. storočia. Centrálna loď je takmer štvorcového pôdorysu, pričom vo východnej časti je ukončená apsidou, ktorá je taktiež štvorcová. Vnútorné priestranstvo centrálnej lode je kruhové so štyrmi polkruhovými nikami v rohoch. V jednej z ník sa nachádzal bazén. Hlavná loď s kupolou dosahuje výšky 14 metrov. Bola s bočnými loďami prepojená klenutými vchodmi. Nad centrálnou loďou je na vysokom a širokom tambure postavená polosférická kupola. Priestor chrámu je osvetlený prostredníctvom mohutných okien, ktoré sa nachádzajú v severovýchodnej a juhovýchodnej časti budovy, ako aj v priestore tamburu. Pod podlahou chrámu sa nachádza vedenie tzv. pseudohypokaustu – teda rozvodného systému, ktorý pozostáva z radov klenutých tehlových tunelov, ktoré boli postavené za účelom ventilácie a hydroizolácie stavby. Fresková výzdoba V chráme sa nachádza fresková výzdoba, ktorá bola zhotovená v celkovo piatich etapách, pričom až tri etapy pochádzajú z obdobia stredoveku. Výzdoba z obdobia antiky bola zhotovená technikou al fresco, stredoveké maľby boli zhotovené zmiešanou technikou ktorá sa začínala technikou al fresco a dokončovala temperou metódou al secco. Prvá etapa Fresky z prvej etapy pochádzajú zo 6. storočia. Ide o typickú rímsko-byzantskú freskovú výzdobu, ktorá pozostáva z rastlinných motívov. Fresky z tejto etapy sú svetlozelenej farby. Druhá etapa Fresky z tejto etapy boli odkryté v priebehu reštauračných prác v 70. rokoch 20. storočia. Ide o prvú z troch stredovekých etáp výzdoby chrámu. Fresky z tejto etapy pochádzajú z konca 10. storočia, alebo začiatku 11. storočia. Vznikli pravdepodobne počas panovania cára Simeona I., Petra I., alebo Samuila, pričom táto éra je označovaná ako tzv. „zlatý vek bulharskej kultúry“ v období Prvého bulharského cárstva. Objavené boli na stenách pri základe kupoly. Ide o zobrazenia troch prorokov v celej veľkosti a nad nimi vlys, kde je zobrazených osem monumentálnych figúr, ktoré sú vysoké tri metre a predstavujú letiacich anjelov, čo je zriedka používaný motív, ktorý robí fresky z tejto etapy unikátnymi. Zobrazení anjeli letia smerom na východ k oltárnemu priestoru chrámu. Z tejto etapy pochádzajú taktiež fresky zhotovené vo vlyse v tambure. Tieto fresky zobrazujú šestnástich prorokov. Tieto zobrazenia sa vyznačujú krásou a pôvabom kresby, ako aj pestrým sfarbením. Tretia etapa Fresky z tejto etapy pochádzajú z druhej polovice 12. storočia. Časť fresiek z tejto etapy sa nachádza vo vlyse, kde sú aj zobrazenia prorokov z predchádzajúcej etapy. Od starších fresiek sú oddelené pásom s nápisom v gréčtine. Predstavujú fragmenty scén z evanjelií. Druhá časť fresiek z tohto obdobia sa nachádza nad vchodom do chrámu, pričom v tejto časti je zobrazená skupina piatich svätcov. Fresky z tejto etapy sa spájajú s vplyvom byzantskej maľby a to predovšetkým ich monumentalitou, pokojnou vážnosťou postáv, ich statickými pózami, ako aj plochejším spracovaním foriem a monochromatickým rozsahom. Štvrtá etapa Fresky z tejto etapy pochádzajú z konca 14. storočia. Nachádzajú sa v priestore kupoly a pod ňou. Fresky v kupole sú od tých v podkopolovom priestore oddelené pásom s nápisom v bulharčine, ktorý predstavuje žalmy biblického kráľa Dávida. Fresky pod kupolou sú umiestnené vo vlyse a predstavujú zobrazenia dvadsiatich dvoch biblických prorokov v celej veľkosti, v antických odevoch a s veľkými zvitkami v rukách. Z tejto etapy pochádza taktiež zobrazenie Krista Pantokratora obklopeného štyrmi anjelmi a symbolmi evanjelistov. Toto zobrazenie sa nachádza na vrchole klenby. Maľby z tejto etapy sú typickými predstaviteľmi bulharského výtvarného umenia 14. storočia, čo sa prejavuje predovšetkým dynamickými pózami, ako aj jasnou expresívnou kresbou. Boli zhotovené po silnom zemetrasení v roku 1353, pri ktorom sa zrútila časť kupoly chrámu. Piata etapa Posledná etapa pochádza zo 16. storočia a obrazce z nej teda boli zhotovené potom, čo sa Sofia dostala pod osmanskú nadvládu a chrám bol premenený na mešitu. Z tohto obdobia sa zachovali fragmenty fresiek, ktoré sú zhotovené červenou farbou a predstavujú dekoratívne motívy. Relikvie svätého Juraja Najnovšieho Sofijského V bulharskej národnej pamätí je chrám spojený s menom svätého Juraja Najnovšieho Sofijského, bulharského mučeníka, ktorý zahynul mučeníckou smrťou v roku 1530 a bol obyvateľmi Sofie pochovaný v priestore chrámu. Neskorší osud jeho pozostatkov nie je známy. Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany Kategória: kultúrna pamiatka národného významu Rok vyhlásenia: 1927 ako národná starožitnosť, 1955 ako kultúrna pamiatka národného významu Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská, archeologická a umelecká hodnota budovy Galéria Referencie Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Chrám svätého Juraja (Sofia)