Drjanovský monastier

Drjanovský monastier svätého archanjela Michala (bulh. Дряновски манастир "Свети Архангел Михаил" – Drjanovski manastir "Sveti Archangel Michail") je fungujúci mužský pravoslávny kláštor nachádzajúci sa 5 km juhozápadne od mesta Drjanovo a asi 15 km ďaleko od oblastného mesta Gabrovo v severnom Bulharsku. Ku kláštoru vedie asfaltová cesta a dá sa k nemu taktiež dostať verejnou vlakovou dopravou po trati Ruse – Momčilgrad – železničná zastávka najbližšie kláštoru sa volá Bačo Kiro. Drjanovský monastier je jedným zo 100 objektov nachádzajúcich sa v zozname 100 národných turistických objektov Bulharska. História Drjanovský monastier bol založený na prelome 12. a 13. storočia a pôvodne sa nachádzal približne 2 km severne od miesta, kde stojí dnešný komplex. Počas 14. storočia sa kláštor stal jedným z hlavných stredísk hesychazmu a poskytoval ubytovanie veľkému množstvu mníchov, no ešte v tom istom storočí bol zničený tureckými nájazdníkmi. Čoskoro bol vystavaný znovu na mieste, ktoré je známe pod menom „Veľký Svätý Archanjel“ (bulh. "Голям Свети Архангел" – "Goľam Sveti Archangel"), no krátko po výstavbe ho postihol rovnaký osud, ako prvý kláštor. Ďalšia výstavba prebehla na konci 17. storočia na mieste, kde stojí monastier dodnes. V tej dobe sa v areáli nachádzal hlavný kláštorný chrám, jeden menší chrám zasvätený Zosnutiu presvätej Bohorodičky, ako aj škola. V 40. rokoch 19. storočia sa začala v areáli nová výstavba a obnova kláštora. Boli postavené ubytovacie budovy a v roku 1845 bol dokončený aj nový chrám. Po obnove sa v areáli nachádzali 2 chrámy a 5 korpusov, kde bolo až 90 izieb pre mníchov a hostí. História kláštora je úzko spojená s bulharským národným bojom za slobodu. Kláštor slúžil ako jedno z hlavných sídiel Bulharského centrálneho revolučného výboru (bulh. Български революционен централен комитет – "Bălgarski revoľucionen centralen komitet") a často tu prebývali Vasil Levski (bulharský národný hrdina, ideológ a organizátor bulharskej národnej revolúcie) a Georgi Izmirliev (bulharský revolucionár). Nachádzal sa tu tiež tajný sklad jedla a zbraní a v čase Aprílového povstania sa do kláštora premiestnili dvaja bulharskí revolucionári pop Chariton a Bačo Kiro a premenili kláštor na pevnosť. Spolu s bulharskými četníkmi odolávali mnohonásobnej tureckej presile po dobu 9 dní. Po dobytí bol kláštor vypálený, ale čoskoro (1880) znovu vystavaný. V roku 1897 tu bol postavený pamätník-kostnica ako spomienka na tých, ktorí padli v oslobodzovacích bojoch. Areál a charakteristika kláštora Areál do dnešných čias funguje ako mužský monastier. Dnešný vzhľad je z roku 1880, kedy bol monastier obnovený po jeho vypálení v čase Aprílového povstania. Zo staršieho komplexu sa zachoval len hlavný monastiersky chrám a aj ten nie v tom vzhľade, ako vyzeral pôvodne. Z pôvodných 3 kupol sa zachovala len jedna. Na chráme nie sú žiadne stenomaľby a v stenách sú diery po tureckých šrapneloch, ktoré boli ponechané naschvál, aby pripomínali hrdinskú bitku a tragické udalosti Aprílového povstania. Zvonica bola pristavaná v 30. rokoch 20. storočia. Pri bráne kláštora sa nachádza dlhá dreveno-kamenná administratívna budova. V areáli sa nachádza aj veľa ďalších prevažne ubytovacích budov. Drjanovský kláštor funguje aj ako múzeum s niekoľkými expozíciami. Prvá je venovaná nálezom zo všetkých historických období, počnúc neolitom, ktoré boli nájdené v neďalekej jaskyni „Bačo Kiro“. Druhá expozícia pod názvom „Archeológia-Obrodenie“ patrí pod historické múzeum v Drjanove a zoznamuje návštevníkov s historickým vývojom Drjanova a okolia ako aj s históriou monastiera. Tretia expozícia je malá kolekcia ikon nachádzajúca sa v malej budove pri chrámovej zvonici. Kláštor ponúka pre záujemcov aj ubytovanie. Kláštor má štatút kultúrnej pamiatky. Galéria Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Drjanovský monastier Zdroje http://www.bulgariamonasteries.com/drianovski_manastir.html Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Дряновски манастир na bulharskej Wikipédii.