Chrám svätého Ména (Slatina, Sofia)

Chrám svätého Ména (bulh. Църква „Свети Мина“ – Cărkva „Sveti Mina“), v minulosti aj Chrám svätej Trojice (bulh. Църква „Света Троица“ – Cărkva „Sveta Troica“) a Chrám svätého Teraponta (bulh. Църква „Свети Терапонтий“ – Cărkva „Sveti Terapontij“) je chrám Bulharskej pravoslávnej cirkvi z druhej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza sa v meste Sofia v oblasti Sofia v juhozápadnom Bulharsku. Je zasvätený svätému veľkomučeníkovi Ménovi. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky. Je jediným dochovaným neskoroobrodeneckým chrámom na teritóriu mesta Sofia. Chrámový sviatok sa slávi 11. novembra. Názov Chrám menil v priebehu dejín niekoľkokrát svoje meno. Spočiatku niesol názov Chrám svätej Trojice (bulh. Църква „Света Троица“ – Cărkva „Sveta Troica“) a bol tak pomenovaný z dôvodu, že bol postavený na mieste, kde stál v minulosti rovnomenný monastier, ktorý bol zničený Turkami v 16. storočí (jeho ruiny ostali zachované do 17. storočia). V 40. rokoch 20. storočia bol chrám premenovaný a nejaký čas niesol názov Chrám svätého Teraponta (bulh. Църква „Свети Терапонтий“ – Cărkva „Sveti Terapontij“). Názov bol zvolený, pretože na základe ústnych predaní bol na mieste chrámu zabitý bulharský mučeník svätý Terapont Sofijský (zvaný aj Terapont Serdický). Ďalším dôvodom premenovania bolo v roku 1943 dokončenie výstavby chrámu v neďalekej štvrti Geo Milev, ktorý tiež dostal názov Chrám svätej Trojice. V roku 1957 bol potom chrám premenovaný na súčasný názov. Lokalita Chrám svätého Ména sa nachádza v meste Sofia v štvrti Slatina v rovnomennom rajóne na ulici „Geo Milev“ (bulh. улица „Гео Милев“, doslova ulica Gea Mileva) č. 73. Chrám bol postavený na pahorku v lokalite nazývanej Reduta v susedstve vtedajšieho dedinského cintorína. Dejiny Chrám bol postavený ako farský chrám v roku 1872, vtedy pod názvom Chrám svätej Trojice. V priebehu druhej svetovej vojny sa pod chrámom nachádzal protibombový kryt pre obyvateľov Slatiny. V tom istom období bol chrám premenovaný na Chrám svätého Teraponta. V roku 1950 prebehli na chráme reštauračné práce. V roku 1955 bol budove udelený štatút kultúrnej pamiatky. V roku 1957 chrám získal svoj súčasný názov, teda Chrám svätého Ména. 25. marca 2024 sa na chráme začali reštauračné práce, ktoré boli ukončené v máji 2025, načo bol chrám opätovne vysvätený. Chrám je v súčasnosti (2026) plne funkčným chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi a konajú sa v ňom pravidelne Božské liturgie. Charakteristika Autormi chrámu boli staviteľskí majstri priamo zo Slatiny. Mená sa zachovali na staviteľskom nápise. Išlo o majstrov Stojka, Toteho, Mitara, Andona, Božila a Nikolu. Chrám je postavený ako jednoloďová budova s jednou apsidou a klenutým stropom. V západnej časti je chrám zakončený predsieňou. Budova je postavená z kameňa. Kamene na stavbu pochádzajú z pohoria Stará planina, z poriečia Iskăru, ako aj z dediny Bistrica (dnes štvrť Sofie). Dĺžka budovy dosahuje 23 metrov, šírka 6,5 metra a výška 5 metrov. V chráme sa nachádza jeden prestol. Zvonica sa nachádza vedľa chrámu. Výzdoba interiéru V chráme sa čiastočne dochovali fresky v priestore apsidy. Sú v zlom stave. Zachované fresky predstavujú figurálne maľby ôsmich cirkevných otcov a vyobrazenie presvätej Bohorodičky v nike nad nimi. Okrem týchto fresiek sa v proskimidárnej nike nachádza scéna Kristus obeť a v pomocnej nike scéna Stretnutie Kristovo. Ikony ikonostasu pochádzajú z 19. storočia. Ikony pochádzajú zo samokovskej umeleckej školy. Boli zhotovené v roku 1873 a ich autorom bol významný neskoroobrodenecký zograf Chadži Ivančo Poplazarov z dediny Sestrimo. V chráme sa nachádza trón vyrobený z dosiek z 19. storočia s ikonou Krista Archijereja z toho istého obdobia. Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany Od roku 1955 je stavba evidovaná ako kultúrna pamiatka pre historickú hodnotu budovy, od roku 1989 potom aj pre jej architektonicko-staviteľskú a umeleckú hodnotu. Galéria Referencie Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Chrám svätého Ména (Slatina, Sofia)