Lammimets

Lammimets on jõeorgudes ja madalatel järveäärsetel aladel vooluvee kohale kantud setetel kasvav metsatüüp, mis on perioodiliselt tulvaveega üle ujutatud. Jaanus Paali taimkattetüüpide klassifikatsioon eristab uhtsetetest tekkinud kaldavallidel esinevat humala kasvukohatüüpi ja veekogust kaugemal, lammi madalamas osas paiknevat pika tarna kasvukohatüüpi. E. Lõhmuse metsakasvukohatüüpide klassifikatsioon lammimetsi ei erista. J. Paali humala kasvukohatüüp liigitatakse E. Lõhmuse järgi harilikult salumetsa tüübirühma kuuluvaks sõnajala kasvukohatüübiks ning pika tarna kasvukohatüüp lodu kasvukohatüübiks. Lammimetsad kuuluvad Eesti haruldasemate metsakoosluste hulka ning neid leidub piiratud aladel Pedja, Halliste, Raudna, Lemmjõe, Poruni ja Jänijõe kallastel. Pikka aega tulvavee all olevatel lammimetsa madalamatel aladel kasvab lammi-lodumets. Omadused Lammimetsade seisundit ja liikide esinemist mõjutab metsa asukoht lammil. Lammimetsa madalaid osasid nimetatakse lontsikuteks. Lammimetsad muutuvad üha haruldasemaks, sest nende tekkeks on vaja jõel ulatuslikku valglat ning jõgi ei tohi olla süvendatud ega õgvendatud. Kui need tingimused on täidetud, tekib lammimetsas igal kevadel ja mõnikord sügisel üleujutus. Vee taandudes jäävad mulda rikastunud setted. Elustik Taimed Puurindes on iseloomulikud laialehised liigid, nagu tamm, saar, pärn, jalakas, türnpuu, toomingas ja künnapuu. Kasvab ka kuuski ning üksikuid mände. Põõsarinne on liigirohke ja lopsakas. Levinud on põldmurakas, must sõstar, näsiniin ja mets-kibuvits. Samblarinne on lammimetsas hõre ja katkendlik. Samblad kasvavad väikestes lohkudes, lamapuidul ja puudel. Esindatud on kallas-tömpkaanik, harilik kadrisammal, harilik lühikupar, teravtipp, kahkjas peekersammal, tüviksammal, harilik tiivik, erilehine kammtupik, mets- ja lodu-lehiksammal ning harilik korbik. Lammimetsas kasvab väänlev humal, mis jätab mulje, nagu kasvaks mets tihedalt. Lontsikutes kasvab kollast võhamõõka ja soovõhku. Samuti leidub lammimetsas angervaksa, tarna ja laanesõnajalga. Jõe ääres kasvavad pilliroog ja hundinui. Loomad Lindudest pesitsevad lammimetsas metstilder ja musträstas. Imetajatest võib leiduda kopraid, kes ehitavad vooluveekogus endale tammesid. Seened Lammimetsad on võrdlemisi seenevaesed. Selle põhjuseks on metsale omane liigniiskus ja üleujutused. Seened vajavad oma arenguks küll niiskust, kuid mitte vett. Seente viljakehad suudavad areneda kuivematel perioodidel ning muul ajal võivad need ilmuda vaid puu- ja kännumätastele. Vanade puude koortel kasvab söögiseen puidu-sametkõrges. Putukad Putukatest leidub näiteks harilikku külmavaksikut ja nõgeseliblikat. Lammimetsad Eestis Lammimetsad on säilinud Eestis Pedja, Halliste, Raudna, Lemmjõe, Poruni ja Jänijõe lammidel. Lammimetsa tekkimiseks ja kestmiseks on vajalik vooluveekogu, mis ujutab kaldaäärsed alad tulvaveega üle. Tulvavesi kannab kaasa peenemaid mineraalosakesi, mis settivad lammidel ja millest saavad taimed toitaineid. Jõele lähemal on üleujutused madalamad kui jõest eemal paiknevatel aladel. Suurvee voolukiirus on aeglane ja kohati vesi seisab. Eestis on suurvete tõus väike ja peamised üleujutused toimuvad Kasari jõe, Suur-Emajõe, Võrtsjärve ning Peipsi-Pihkva järve kallastel, enamasti suurema sula ajal kevade alguses. Viited