AVUS

Automobil-Verkehrs- und Übungsstraße skrátene AVUS bol bývalý automobilový pretekársky a testovací okruh nachádzajúci sa v Berlíne v Nemecku. Patril medzi najstaršie pretekárske trate na svete a zároveň medzi najneobvyklejšie okruhy v histórii motoršportu, keďže bol tvorený dvoma dlhými rovnobežnými rovinkami spojenými na koncoch ostrými zákrutami, čím vytváral jednoduchý, takmer oválny tvar. Charakteristickým prvkom okruhu bola extrémne strmá severná zákruta (Nordkurve), ktorá bola v určitých obdobiach vybavená nakloneným betónovým povrchom s výrazným sklonom. Táto časť trate patrila medzi najnebezpečnejšie úseky v histórii motoršportu a prispela k reputácii AVUS-u ako riskantného, no technicky unikátneho okruhu. Po druhej svetovej vojne bol okruh opätovne využívaný pre preteky aj testovanie, avšak postupne strácal význam v dôsledku rastúcich bezpečnostných požiadaviek a výstavby modernejších pretekárskych tratí. V priebehu druhej polovice 20. storočia sa jeho využitie pre motoristické podujatia obmedzovalo a napokon bolo ukončené. V súčasnosti je pôvodná trať AVUS súčasťou verejnej diaľnice (Bundesautobahn 115). História Vznik okruhu siaha do začiatku 20. storočia, keď sa v Nemecku začala formovať potreba špecializovaného zariadenia na testovanie automobilov a zároveň organizovanie motoristických pretekov. Projekt bol iniciovaný ešte pred prvou svetovou vojnou, približne v roku 1907, ako reakcia na rýchly rozvoj automobilového priemyslu a rastúci záujem o motoristický šport. Výstavba trate však bola výrazne ovplyvnená hospodárskymi a politickými udalosťami, najmä vypuknutím prvej svetovej vojny, čo viedlo k dlhému odkladu jej dokončenia. Okruh bol napokon otvorený až v roku 1921 na juhozápadnom okraji Berlína. Pôvodná konfigurácia trate bola mimoriadne jednoduchá a pozostávala z dvoch dlhých rovnobežných rovín spojených na koncoch dvoma zákrutami, čím vznikol približne oválny okruh s dĺžkou takmer 20 kilometrov. Tento dizajn umožňoval dosahovanie extrémne vysokých rýchlostí, ktoré boli v tom čase neobvyklé. AVUS slúžil nielen ako pretekárska trať, ale aj ako testovacia cesta pre výrobcov automobilov, ktorí tu mohli overovať výkonnosť a spoľahlivosť svojich vozidiel v reálnych podmienkach. V 20. rokoch sa na okruhu konali významné preteky Grand Prix, ktoré pritiahli pozornosť medzinárodnej motoristickej verejnosti. V 30. rokoch prešiel okruh významnou úpravou, keď bola vybudovaná slávna severná zákruta Nordkurve s extrémnym sklonom. Táto zákruta bola navrhnutá ako strmá betónová klopená konštrukcia, ktorá umožňovala prechádzať zákrutou vo vysokých rýchlostiach bez výrazného spomalenia. Nordkurve sa stala jedným z najikonickejších, ale zároveň najnebezpečnejších prvkov trate. V tomto období bol AVUS využívaný aj na propagandistické účely nacistického režimu, pričom preteky slúžili na demonštráciu technickej vyspelosti nemeckého automobilového priemyslu. Po druhej svetovej vojne bol okruh poškodený a jeho prevádzka bola dočasne prerušená. V povojnovom období však došlo k jeho obnoveniu a opätovnému využívaniu, hoci už v skrátenej a upravenej podobe. Bezpečnostné požiadavky sa postupne sprísňovali, čo viedlo k odstráneniu alebo zmierneniu najnebezpečnejších prvkov trate vrátane extrémne naklonenej Nordkurve. Okruh bol skrátený a prispôsobený novým štandardom, no jeho základná koncepcia dlhých rovín zostala zachovaná. Najvýznamnejším momentom povojnového obdobia bola organizácia Veľkej ceny Nemecka 1959, ktorá bola súčasťou majstrovstiev sveta Formuly 1. Išlo o jediný prípad, keď sa preteky Formuly 1 konali na okruhu AVUS v rámci oficiálneho šampionátu. Charakter trate v tom čase stále umožňoval dosahovanie veľmi vysokých rýchlostí, čo v kombinácii s relatívne obmedzenými bezpečnostnými prvkami predstavovalo značné riziko pre jazdcov. V priebehu 60. a 70. rokov význam okruhu postupne klesal. Moderné pretekárske trate, ktoré ponúkali komplexnejšie technické výzvy a vyššiu úroveň bezpečnosti, začali AVUS vytláčať z kalendára významných podujatí. Okruh bol síce naďalej využívaný pre rôzne národné a regionálne preteky, no jeho úloha v medzinárodnom motoršporte sa postupne zmenšovala. Zároveň narastal význam jeho dopravnej funkcie, keďže časť trate bola využívaná ako verejná komunikácia. V 80. a 90. rokoch sa pretekárske využitie trate definitívne skončilo. Okruh bol postupne integrovaný do diaľničnej siete a stal sa súčasťou komunikácie známej ako Bundesautobahn 115. Pôvodné pretekárske prvky trate boli odstránené alebo upravené tak, aby vyhovovali dopravným potrebám, čím sa definitívne uzavrela jeho kapitola ako aktívneho pretekárskeho okruhu. Fakty a údaje Dĺžka trate: 8 300 m Dĺžka pretekov: 498,000 km Počet kôl pretekov: 60 Počet zákrut: 4 Šírka trate: 20 m Dĺžka cieľovej rovinky: 2 500 m Jazda na plný plyn: 80 % Traťový rekord: 2:05,900 – Tony Brooks, Ferrari (1959) Prvá GP: 1959 - víťaz Tony Brooks, Ferrari (1959) Počet GP: 1 Víťazi v jednotlivých rokoch Referencie