UFA

UFA, jeb UFA Film & TV Produktion GmbH, agrāk Universum Film AG, ir viena no senākajām Vācijas kinokompānijām. Dibināta 1917. gada 18. decembrī un, praktiski bez pārtraukumiem, darbojas līdz pat mūsdienām. Laika periodā no 1917. gadam līdz 1945. gadam (Veimāras Republikas un Trešā reiha laikā) UFA studija bija viens no nozīmīgākajiem Eiropas un pasaules filmu industrijas centriem. UFA galvenā mītne atrodas netālu no Berlīnes, Potsdamas pilsētas Bābelsbergā. UFA studija tika dibināta 1917. gada 18. decembrī, galvenokārt, lai radītu pretlīdzekli toreizējai ārvalstu kara propagandai pret Vāciju Pirmā pasaules kara laikā. Viens no kompānijas dibinātājiem bija Deutsche Bank. 1925. gadā kompānija finansiālu iemeslu dēļ bija spiesta veidot kopsadarbību ar ASV kinokompānijām Paramount Pictures un Metro-Goldwyn-Mayer. Tādējādi līdz 1940. gadam UFA ražotā Vācijas kinohronika Die Deutsche Wochenschau bija jāsaskaņo ar Paramount Pictures un šī saskaņošana zināmā mērā attiecās arī uz Otrā pasaules kara laikā veidoto kara hroniku. 1927. gadā UFA kompāniju nopirka mediju magnāts Alfrēds Hugenbergs, vēlākais ekonomikas, lauksaimniecības un pārtikas apgādes ministrs Ādolfa Hitlera ministru kabinetā, tādējādi 1933. gadā kompānija nonāca NSDAP kontrolē. 1942. gadā UFA apvienoja ar Tobis, Terra, Bavaria Film un Wien-Film, izveidojot vācu kinoindustrijas monopoluzņēmumu UFA film jeb UFI ar centrālo biroju Berlīnē. 1945. gadā, pēc Vācijas kapitulācijas un Bābelsbergas filmu studijas nonākšanas sarkanās armijas rokās kinokompāniju reorganizēja. 1956. gadā UFA un Bavaria Film pārstrukturēja un tās nonāca Banku konsorcija īpašumā. 1964. gadā UFA no Deutsche Bank, UFA galvenā akcionāra, pārpirka Manfrēds Kēnlehers, Bertelsmann pārstāvis. Mūsdienās UFA Film & TV Produktion GmbH (UFA) ir jumta organizācija visiem mediju koncerna Bertelsmann/FremantleMedia uzņēmumiem Vācijā. Koncernā ietilpst astoņi uzņēmumi: UFA Fernsehproduktion, UFA Entertainment, Grundy UFA, Grundy Light Entertainment, UFA Cinema, Teamworx, Phoenix Film, kā arī UFA Brand Communication. Nozīmīgākie kinoprodukcijas darbi 1922: "Mabūze – spēlmanis" (Dr. Mabuse, der Spieler), režisors Frics Langs 1924: "Nībelungi" (Die Nibelungen), režisors Frics Langs 1926: "Fausts" (Faust), režisors F. V. Murnavs 1927: "Metropole" (Metropolis), režisors Frics Langs 1929: "Sieviete Mēnesī" (Frau im Mond), režisors Frics Langs 1930: "Zilais eņģelis" (Der blaue Engel), režisors Jozefs fon Šternbergs 1930: Die Drei von der Tankstelle, režisors Vilhelms Tīle 1930: Einbrecher, režisors Hans Švarcs 1931: "Kongress dejo" (Der Kongreß tanzt), režisors Ēriks Karels 1931: Der Mann, der seinen Mörder sucht, režisors Roberts Siodmaks 1931: Bomben auf Monte Carlo, režisors Hans Švarcs 1931: Meine Frau, die Hochstaplerin, režisors Kurts Gerons 1933: Ich und die Kaiserin, režisors Frīdrihs Holenders 1935: "Gribas triumfs" (Triumph des Willens), režisore Lenija Rīfenštāle 1937: Der Mann, der Sherlock Holmes war, režisors Karls Hartls 1941: "Sievietes ir labākie diplomāti" (Frauen sind doch bessere Diplomaten), režisors Georgs Jakobī 1943: "Minhauzens" (Münchhausen), režisors Jozefs fon Baki 1945: "Kolberga" (Kolberg), režisors Feits Harlans 1946: Unter den Brücken, režisors Helmuts Keitners Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: UFA. Encyclopædia Britannica raksts (angliski) Encyclopædia Universalis raksts (franciski)