Kozograd

Kozograd (Chossao, Cosao) je tvrđava smještena u današnjoj fojničkoj općini. Ruševine se nalaze u šumovitom i nenaseljenom predjelu na obronku planine Matorac, na 1430 m/nm. U pisanim izvorima se spominje u 15. vijeku latinski formom Chossao ili Cosao. Njegova izgradnja veže se za jačanje privrednog razvoja fojničkog kraja u 14. vijeku. Bila je ljetnikovac i varoš kraljeva srednjovjekovne bosanske države Tvrđava podignuta je na strmoj i teško pristupačnoj stijeni. Na južnoj strani je zaravan koja se zove Kraljičin grič. Na zapadnoj strani je u živoj stijeni isklesan sporedni ulaz. U sedlu brijega su dva duboka jarka, preko kojih je bio pokretni most. Tvrđava imala je dvije kule i obor. Branič-kula bila je okrugla s vanjskim prečnikom od oko 7,2 metra. Manja kula bila je kvadratna sa stranama od 5,5 m i debljinom zida oko 1,2 metra,sagrađenog od lomljenog, a ponegdje i od obrađenog kamena sa tipičnim iskorištavanjem konfiguracije terena. U pisanim izvorima Kozograd (Cosao) se prvi put spominje 17. januara 1434. u pozivu na sud dubrovačkim trgovcima u Bosni zbog nastale štete u pljački karavana u Konjicu. Pored ostalih poziv je upućen i Vukoslavu Kopiliću za kojeg se smatralo da se nalazi u Kozogradu. Podgrađe Kozograda se spominje marta 1449. (sub castro vocato Chosau) , ali je pravo pitanje gdje se ono nalazilo s obzirom na smještaj Kozograda. Prema predaji u gradu Kozogradu je boravila kraljica Katarina Kosača 1463. i odatle je izbjegla pred Osmanlijama u Konjic, a dalje pješice do Dubrovnika i Rima. Nacionalni spomenik Komisija za očuvanje nacionalnih spomenika, na sjednici održanoj od 4. do 6. novembra 2015. godine, donijela je odluku da se stari grad proglasi za nacionalni spomenik Bosne i Hercegovine. Ovu odluku Komisija je donijela u sljedećem sastavu: Zeynep Ahunbay, Martin Cherry, Amra Hadžimuhamedović, Dubravko Lovrenović, Ljiljana Ševo (predsjedavajuća). Od Starog grada Kozograda preostali su samo arheološki ostaci, temelji i kameni dijelovi vidljivi iznad zemlje. Na ostatcima grada postavljeni su armiranobetonski temelji i ploča, na kojima su postavljeni relej, pomoćni objekat i kontejner. Reference Literatura Marijan Drmač, Župa Lepenica, Historijska traganja 14, Sarajevo 2014, 9-97. [1]