Rečica

Rečica (baltkrievu: Рэчыца, krievu: Речица) ir pilsēta Baltkrievijā, Gomeļas apgabala centrālajā daļā, Rečicas rajona centrs pie Dņepras upes. Mūsdienās naftas ieguves centrs. Vēsture Rakstos pirmoreiz minēta Novgorodas pirmajā hronikā 1213. gadā, kā ietilpstošu Čerņihivas zemē. Vēlāk tā iekļāvās Turovas, Kijivas kņazistē. Ģedimina valdīšanas laikā (1311–1341) pilsēta iekļāvās Lietuvas lielkņazistē. Vītauta laikā šeit tika uzcelta pils, kura tika nopostīta 1654. gadā. 1511. gadā Rečicai tika piešķirtas Magdeburgas tiesības. Pievienota Krievijas Impērijai pēc Polijas otrās dalīšanas 1795. gadā. 19. gadsimtā vairums pilsētas iedzīvotāju bija ebreji. Otrā pasaules kara laikā Rečica no 1941. gada 23. augusta līdz 1943. gada 18. novembrim atradās vācu okupācijā. Okupācijas laikā tika izveidots ebreju geto, vēlāk geto iedzīvotāji tika iznīcināti. 1964. gadā pilsētas apkaimē tika atklātas naftas atradnes. 1991. gadā, sabrūkot PSRS, Rečica kļuva par neatkarīgās Baltkrievijas pilsētu. Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Rečica. Encyclopædia Britannica raksts (angliski) Rečica vietnē "Baltkrievijas globuss" Arhivēts 2016-12-20 Wayback Machine vietnē. (krieviski)