Ežeronys

Ežerónys (bltr. Азёры, rus. Озёры) – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 25 km į rytus nuo Gardino, prie Baltojo ežero. Apylinkės ir kolūkio centras. Yra vidurinė mokykla, mokykla-internatas, vaistinė, kultūros namai. Viešpaties Žengimo į dangų cerkvė, pastatyta XX a. pradžioje, 1863 m. sukilimo dalyvių kapai, senos katalikų kapinės. Istorija Pirmą kartą paminėti 1398 m. kaip Ldk Vytauto Didžiojo dvaras. XV a. – XVII a. valsčiaus centras. Nuo 1518 m. minimi kaip Gardino apskrities miestelis. 1568 m. gavo savaitinio turgaus privilegiją. 1641 m. Lietuvos karališkųjų girių aprašyme minima Ežeronių giria, plytinti į šiaurės vakarus nuo Ežeronių, garsėjusi pavyzdine tvarka. 1679 m. pastatyta pirmoji medinė Dievo Motinos rožinio bažnyčia, 1865 m. paversta cerkve. 1926 m. pastatyta nauja bažnyčia. Valdant Stanislovui Augustui ir vėlesniems savininkams bajorams Valickiams, Ežeronys garsėjo kaip pavyzdingai tvarkomas ūkis, turėjo didelę meno kolekciją ir mokslo leidinių biblioteką. Nuo XVIII a. veikė mokykla. Iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, vėliau Rusijos imperijai. XIX a. buvo miestelis, Gardino apskrities Ežeronių valsčiaus centras. Pagal 1920 m. Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartį Ežeronys turėjo tekti Lietuvai. Pagal 1921 m. Hymanso projektą pro Ežeronis turėjo eiti Lietuvos-Lenkijos siena. 1921–1939 m. priklausė Lenkijai, nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai. Gyventojai 1939 m. Ežeronyse gyveno apie 1000 žmonių, pusė jų – žydai. Lietuviai Iki XIX a. vidurio Ežeronys buvo lietuvių etnografinio ploto paribyje. Daugelis gyventojų subaltarusėjo, tačiau dar Lenkijos valdymo metais ir vėliau per vokiečių okupaciją bandyta kurti lietuvių mokyklą, veikė lietuvių saviveiklos kolektyvai, prenumeruoti lietuviški laikraščiai. 1959 m. išsklaidžius nemažą lietuvišką Azierkų kaimą Pervalko apylinkėje dalis jo gyventojų lietuvių apsigyveno Ežeronyse. Šaltiniai Nuorodos мяст Азёры