Kurapatai

Kurapatai (bltr. Курапаты) - miškinga vietovė Baltarusijoje, Minsko pietrytiniame pakraštyje prie Minsko žiedinio automobilių kelio. Garsėja kaip Stalino epochos masinių sušaudymų 1937–1941 m. vieta. Aukos Tikslus aukų skaičius nėra aiškus, nes NKVD archyvai Baltarusijoje nėra paprastai pasiekiami. Įvairių šaltinių duomenimis, Kurapatuose žuvo mažiausiai 30 000 žmonių (Baltarusijos SSR generalinio prokuroro Georgijaus Tarnavskio duomenimis), iki 100 000 žmonių (pagal „Baltarusijos“ žinyną), 102 000–250 000 žmonių (pagal Zenono Pozniako straipsnį „Litaratura i mastactva“ laikraštyje), 250 000 žmonių (pasak lenkų istoriko ir Vroclavo universiteto profesoriaus Zdzisław Julian Winnicki), ir daugiau (pagal britų istoriką Norman Davies). Istorija Apie Kurapatus sužinota 1988 m. birželį, kai istorikas, būsimasis Baltarusijos nacionalinio fronto lyderis Zenonas Pozniakas ir archeologas Jevgenijus Šmygaliovas paskelbė straipsnį „Kurapatai: mirties kelias“, kuriame pirmą kartą buvo paminėti stalinistinio Didžiojo valymo įvykiai. Kurapatų istoriją atkurti padėjo ir buvusių NKVD narių prisipažinimai, ir gretimų kaimų gyventojų liudijimai. Ši istorija susilaukė didelio atgarsio ne tik Baltarusijoje, bet ir visoje Sovietų Sąjungoje. Sovietų slaptosios policijos NKVD vykdytų žudynių vietoje greitai iškilo spontaniškas memorialinis kompleksas. Nuo pat pradžių oficiali valdžia akivaizdžių faktų nenorėjo pripažinti, o visuomenei buvo aiškinama, kad sušaudymus vykdė naciai per Antrąjį Pasaulinį karą, nors patikimų įrodymų niekad nebuvo pateikta. A. Lukašenkai tapus prezidentu, buvo vykdomi tyrimai ir patikrinimai, tačiau jų rezultatai nebuvo pilnai išviešinti. 2001-2002 m. rekonstruojant Minsko aplinkkelį, komplekso egzistavimui iškilo grėsmė. Tai iššaukė aktyvius visuomenės protestus, aktyvistų susidūrimus su milicija. Tuomet pavyko apginti Kurapatus, vieta buvo išsaugota ir paskelbta išskirtine zona. 2004 m. masinė kapavietė įtraukta į Baltarusijos kultūros paveldo registrą. Šaltiniai