Vileika

Tarpukariu Vileikos vardu buvo vadinama ir Vilniaus miesto dalis Naujoji Vilnia. Vileikà (bltr. Вілейка, rus. Вилейка) – miestas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 97 km į šiaurės vakarus nuo sostinės Minsko, dešiniajame Neries krante. Vileikos rajono centras. Išvystyta optinių prietaisų, mašinų remonto, medienos, maisto pramonė, yra Vileikos geležinkelio stotis. Istorija Pirmą kartą Vileika istoriniuose šaltiniuose paminėta 1460 m. LDK laikais iki XVII a. buvo žinoma kaip Senasis Kuranecas (bltr. Стары Куранец). 1635 m. Vladislovas Vaza už tarnybą Vileikos dvarą padovanojo Aleksandrui Korvinui Gosievskiui. Nuo 1795 m. turi miesto teises. Rusijos imperijos laikais buvo Vilniaus gubernijos Vileikos apskrities centras. Apie 1900 m. mieste buvo prieplauka prie Neries, ligoninė. 1973 m. užtvenkus Nerį prie miesto susidarė Vileikos tvenkinys. Lietuviai Vileika įsikūrusi etninėse lietuvių žemėse, nuo kurių į pietus XVI a. gyveno jotvingiai. Apie Vileiką (Smurgainių, Gervėčių, Svierių, Naručių, Dunilovo, Radaškonių ir kitose apylinkėse) lietuviškai buvo kalbama XVII–XX a. Čia yra lietuviškos kilmės vietovardžių, pavardžių. Šaltiniai Wilejka – zabytki | zdjęcia // www.radzima.org История // vileykainfo.by https://globustut.by/vilejka/ Archyvuota kopija 2020-05-23 iš Wayback Machine projekto.