הומל

הומל (בבלארוסית: Гомель; בהיגוי רוסי: גומל; במקורות עבריים גם הומיל) היא העיר השנייה בגודלה בבלארוס ובירת המחוז הקרוי על שמה בדרום-מזרח המדינה. העיר שוכנת לצדו של נהר הסוז' כ-280 ק"מ דרום-מזרחית לבירה מינסק בקרבה יחסית לגבול עם אוקראינה ולכור הגרעיני צ'רנוביל. לפי אומדן רשמי מתאריך 1 בינואר 2023 אוכלוסיית העיר מנתה 501,802 תושבים. היסטוריה לראשונה נזכרת ב-1142 בדברי הימים של איפטייב. הייתה חלק מנסיכות צ'רניגוב. ב-1335 נהייתה לחלק מהנסיכות הליטאית. העיר הייתה נחלת הנסיך פטריקי נורינונטוביץ', אחיינו של הנסיך אלגירדס. ב-1500 בעקבות קרב ודרוש צורפה לנסיכות מוסקבה. ב-1535 הצבא הפולני-ליטאי כבש את העיר חזרה מהמוסקבאים, וב-1537 המוסקבאים ויתרו על העיר סופית. לקראת סוף המאה ה-16 העיר שימשה כקו הגנה נגד פלישות הטטרים של קרים לאיחוד הפולני-ליטאי. ב-1670 קיבלה העיר זכויות מגדבורג. בעקבות חלוקת פולין הראשונה ב-1772 היא צורפה לאימפריה הרוסית. מבחינה אדמיניסטרטיבית, בתקופה הרוסית העיר שינתה פעמים רבות את מעמדה. בין 1773- 1777 היא שימשה כמרכז אזור הומל בתוך פרובינציית רוגצ'וב, לאחר מכן עד 1852 שימשה בפלך בליץ של פרובינציית רוגצ'וב. עד 1917 השתייכה העיר לפלך מוהילב. ב-1 במרץ 1918 נכבשה על ידי הצבא הגרמני ושנה לאחר מכן, ב-14 בינואר 1919, נכנס לעיר הצבא האדום וצירף אותה חזרה לרוסיה (שהפכה ב-1922 לברית המועצות). ב-1926 העיר צורפה אל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס והפכה למרכז אזור הומל וגליל הומל. ב-1937 הפכה העיר למרכז מחוז הומל, הכפוף ישירות לשלטון של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של בלארוס. ב19 באוגוסט 1941 נכבשה גומל על ידי הוורמאכט בצמוד לקרב סמולנסק (1941). העיר שוחררה על ידי החזית הבלארוסית תחת פיקודה של קונסטנטין רוקוסובסקי בנובמבר 1943 במהלך קרב דנייפר. העיר ניזוקה קשות במהלך המלחמה ולפי הערכות כשמונים אחוז מהעיר הוחרבה יהדות גומל הקהילה היהודית ידועה בעיר מהמאה ה-16. העיר מוזכרת בספר יוון מצולה של ר' נתן נטע הנובר. תנועת החסידות זכתה לתפוצה רבה בין היהודים, עד שברוב בתי הכנסת התפללו בנוסח ספרד. אחת מהחסידיות הדומיננטיות בקרב יהודי בלארוס הייתה חסידות חב"ד, והעיר הומל הייתה ממבצריה החשובים. בין היתר, נודע החסיד יצחק אייזיק אפשטיין שכיהן כרב העיר שנים רבות. בין 1910–1921 הרב אברהם אלישיב, אביו של הרב יוסף שלום אלישיב שימש כרב העיר. בזמן מלחמת העולם הראשונה הגיעו לעיר פליטים רבים מהאזורים הפנימיים של בלארוס, ומספר היהודים הגיע ל-80,000 איש בסוף המאה ה-19 חיו בעיר שניים מגדולי "תנועת המוסר", הרב ראובן דב דסלר (תלמידו של ה"סבא מקלם") ובנו הרב אליהו אליעזר דסלר (בעל ה-"מכתב מאליהו"). פרעות גומל ערך מורחב – פרעות גומל ב-1903 התרחש הפוגרום בהומל, התפרצות אלימה המונית נגד יהודים שהתרחשה בסוף אוגוסט - תחילת ספטמבר 1903. הפוגרום הוכן והופעל על ידי השלטונות המקומיים. במהלך העימותים הצליחו כוחות ההגנה העצמית היהודית (שאורגנו בידי יצחק יחזקאל חנקין) להשיב מלחמה. כתוצאה מהפוגרום נהרגו 12 אנשים (מתוכם 8 יהודים) ונפצעו 50 איש. 80 איש נשפטו על חלקם בפוגרום. מנהיגי ומשתתפי ההגנה העצמית היהודית נאלצו לברוח מהעיר. הרקע לפוגרום היה פרעות קישינב שבעקבותיהם הקים חנקין כוח הגנה עצמית יהודי בן 400 לוחמים בשם "גבורי ציון". ב-29 באוגוסט פרצה מריבה בשוק בין יהודייה לקונה נוצרי, שהתפתחה לעימות רחב. הפוגרום החל ב-1 בספטמבר כאשר התפשטו שמועות בין פועלי הרכבת שיהודים רוצחים את נשותיהם וילדיהם. הפועלים עזבו את עבודתם ויחד עם אספסוף החלו לתקוף רכוש יהודי. כוחות ההגנה היהודיים התמודדו עם הפורעים, אך חיילים ירו לעבר היהודים. הפוגרום נמשך יומיים תחת חסות הרשויות. לאחר מכן נמלטו מנהיגי ההגנה העצמית, וחלקם הגיעו לארץ ישראל במסגרת העלייה השנייה. בארץ נקראו "הקבוצה ההומלית" (בהגייה הרוסית: הקבוצה הגומלית). בעקבות הפוגרום התנהל משפט ממושך שבמהלכו פרשה ההגנה היהודית (שנוהלה בידי מקסים וינוור, גנריך סליוזברג ואלכסנדר זרודני ) בהפגנתיות בשל עיוותי דין שלטענתם ביצע בית המשפט. בפסק הדין הורשעו יהודי הומל באחריות לפוגרום. במאה ה-20 בסיומה של המאה התשע עשרה, נפתח בהומל חדר מתוקן שהתפרסם כמוצלח במיוחד. לימדו בו יש"י אדלר, קדיש סילמן, יחיאל היילפרין וש.ח. ברכוז. מורים של ערים ועיירות אחרות וכן אישי ציבור יהודיים (למשל: אחד העם, שמעון דובנוב ובוקי בן יגלי) באו לצפות בחדר המתוקן של הומל וללמוד מדרכיו. בשנות השלושים חיו בהומל כ-41,000 יהודים – כשליש מכלל תושביה. באוגוסט 1941 כבשו הגרמנים את העיר לאחר קרבות במהלכם התפנו רוב יהודי העיר מזרחה עם הצבא האדום הנסוג. הגרמנים ריכזו את היהודים בגטאות, החלו לרצוח בהם בספטמבר 1941 ועד נובמבר רצחו את כל היהודים שעוד נותרו בהומל (נרצחו כ-4,000 יהודים בתקופת הכיבוש הנאצי). ערים תאומות להומל יש 13 ערים תאומות: אוקראינה צ'רניהיב, אוקראינה אוקראינה דונצק, אוקראינה הממלכה המאוחדת אברדין, סקוטלנד, הממלכה המאוחדת צ'כיה צ'סקה בודייוביצה, צ'כיה קנדה גרייטר סדברי, קנדה איראן סארי, איראן צרפת קלרמון-פראן, צרפת אוסטרליה איירון קנוב, אוסטרליה לטביה לייפאיה, לטביה רוסיה בריאנסק, בריאנסק, רוסיה רוסיה מגניטוגורסק, מחוז צ'ליאבינסק, רוסיה פולין ראדום, פולין הממלכה המאוחדת רויאל לימינגטון ספא, אנגליה, הממלכה המאוחדת סרביה נובי סאד, סרביה ראו גם הומל (מועדון כדורגל) קישורים חיצוניים לאוניד סמילוביצקי, גומל (מחוז גומל), אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1672–1675), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית) אתר האינטרנט הרשמי של הומל (באנגלית) גומל (Gomel), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם הומל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הומל (בלארוס), דף שער בספרייה הלאומית הערות שוליים