Urečča

Urečča (poola keeles Urzecze, valgevene-eesti transkriptsioonis Urettša) on alev Valgevenes Minski oblastis Lubańi rajoonis, Urečča külanõukogu halduskeskus. Alevit läbib Asipovičy ja Baranavičy vaheline raudtee. Urečča asub riigi pealinnast Minskist 177 kilomeetri kaugusel. Ureččas on kaks keskkooli, kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Seal on ka leivatehas ja piiritusevabrik. Suurimad vaatamisväärsused on õigeusu kirik aastast 1951 ja XIX sajandi lõpus ehitatud piiritusevabriku hoone. Ajalugu Asulat on esmamainitud 1635. aastal. Urečča oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele. 1734. aastal rajas Anna Katarzyna Radziwiłłowa (sündinud Sanguszko) alevisse klaasivabriku. Poola jagamisel läks Urečča aastal 1793 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev Minski kubermangu ja Babrujski kreisi. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusse. Aastal 1830 rajati sinna pruulikoda, mille seadmeid panid tööle aurumasin ja vesiratas. Aastast 1841 on teada, et alevis oli kaks manufaktuuri, kus toodeti peegleid, lehtklaasi ja klaasist sööginõusid. XIX sajandi lõpus ehitati nende asemele töökoda, kus valmistati keraamikat. Aastal 1915 avati raudteejaam. 1919. aastal hakkas Urečča kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Algul oli alev Słucki rajooni koosseisus, aastast 1964 kuulub Lubańi rajooni.