Puēntdioks

Puēntdioks (franču: La pointe du Hoc) ir zemesrags ar 35 metrus augstu klinti, kas paceļas virs Lamanša Normandijas ziemeļrietumu piekrastē Kalvadosas departamentā, Francijā. Otrā pasaules kara laikā Puēntdiokā atradās vairāki vācu bunkuri un ložmetēju pozīcijas. Pirms Sabiedroto iebrukuma Normandijā vācu armija nocietināja šo teritoriju ar betona kazemātiem un ložmetēju ligzdām. Normandijas desanta dienā ASV armijas reindžeru pagaidu grupa uzbruka un ieņēma Puēntdioku pēc tam, kad bija tājā uzrāpušies. Šī operācija bija nepieciešama, jo pēc ASV spēku komandieru rīcībā esošās informācijas, vācieši šeit bija izveidojuši spēcīgas artilērijas pozīcijas, kas apdraudētu un palēninātu sabiedroto vienību pludmales desanta spēkus šajā rajonā. Sektors Puēntdioka sektorā (dažreiz kļūdaini dēvēts par Pointe du Hoe amerikāņu militārā kartogrāfa kļūdas dēļ), kā daļu no Atlantijas vaļņa, nacisti uzbūvēja sešus kazemātus, lai izvietotu no frančiem sagrābtos 155 mm lielgabalus. Puēntdioks atrodas starp desanta sektoriem "Jūtas pludmale" (rietumos) un "Omahas pludmale" (austrumos). Tādējādi sektorā izvietotie lielgabali apdraudēja sabiedroto spēku izsēšanos abās pludmalēs un varēja radīt lielus dzīvā spēka zaudējumus. Lai gan tika veiktas vairākas aviācijas bombardēšanas un jūras spēku apšaudes, sabiedroto izlūkdienesti konstatēja, ka nocietinājumi ir pārāk spēcīgi un ir nepieciešams sauszemes uzbrukums. Tāpēc 2. reindžeru bataljonam tika uzdots iznīcināt nocietināto punktu (pirms galveno spēku izsēšanās D-dienā). Pirms uzbrukuma vācu lielgabali tika pārvietoti uz citu vietu, jūdzes attālumā no Puēntdioka, taču nocietinājumi bija neskarti un joprojām radīja ievērojamus draudus desanta vienībām, ja tur būtu izvietoti artilērijas novērotāji. Reindžeru bataljona komandieri un vecākie virsnieki zināja, ka lielgabali ir izvākti no nocietinājumiem, bet pārējie reindžeri par to nezināja līdz pat pašam uzbrukumam. Reindžeru pavēlniecība Reindžeru bataljonu vadīja pulkvežleitnants Džeimss Ērls Raders. Saskaņā ar plānu trīs reindžeru rotas izsēdās no jūras klinšu pakājē un, ienaidnieka uguns ietekmē, uzkāpa pa tām, izmantojot virves, garas kāpnes un āķus. Tad augšpusē viņi cīnījās ar ienaidnieku. Šī operācija bija jāveic pirms galveno spēku izsēšanās. Iepriekš uzdevumam ASV reindžeri britu komandosu vadībā trenējās kāpšanā Vaitas salas klintīs. Majoram Klīvlendam A. Litlam bija jāvada 2. reindžeru bataljona (A vienības) D, E un F rotas uzbrukuma laikā Puēntdioka klintīm. Instruktāžas laikā uz britu tvaikoņa "Ben My Chree "viņš dzirdēja, ka "brīvās Francijas" avoti ziņojuši, ka lielgabali, kuriem vajadzēja atrasties uzbrukuma sektorā, ir aizvākti no turienes. Litls jau bija nedaudz iedzēris un pacēla balsi, paziņojot, ka uzbrukums tādā gadījumā būs bezjēdzīgs. Reindžeru spēku pagaidu komandieris Raders pēdējā brīdī nomainīja Litlu (zaudējis uzticību viņam). Vēlāk majors Litls tika pārcelts uz 90. kājnieku divīziju, un kur viņš nopelnīja Izcilā dienesta krustu. Uzbrukums Neskatoties uz sākotnējiem šķēršļiem, piemēram, laikapstākļiem un navigācijas problēmām, kas izraisīja 40 minūšu kavēšanos un pārsteiguma mometa zudumu, britu desanta kuģis izsēdināja reindžerus klinšu pakājē. Reindžeri bija aprīkoti ar signālraķešu pstolēm, kas šāva ar āķiem un virvēm, lai pieķertos klintīm. Kad reindžeri sāka kāpt pa klintīm, sabiedroto eskadras mīnukuģi "USS Satterlee" un britu "HMS Talybont" sniedza artilērijas uguns atbalstu, neļaujot nacistiem, kas atradās klints augšpusē, apšaudīt reindžerus kas rāpās klintī. Sasniedzot nocietinājumus, lielākā daļa reindžeru pirmo reizi uzzināja, ka galvenais uzbrukuma mērķis — lielgabalu baterija — ir pārvietota no savas pozīcijas, iespējams, gaisa uzbrukumu dēļ, gatavojoties jūras desantam. Iepriekš vācu feldmaršals Rommels pavēlēja pārvietot bateriju, kas tikai nesen bija uzstādīta Normandijas piekrastes aizsardzībai. Lielgabalu pārvietošana tika pabeigta 1944. gada 4. jūnijā, taču nelabvēlīgi laika apstākļi neļāva sabiedroto izlūkdienestiem laikus atklāt lielgabalus. Reindžeri pārgrupējās klints virsotnē un nosūtīja nelielu komandu meklēt vācu lielgabalus. Komanda netālu atrada piecus no sešiem lielgabaliem un iznīcināja tos ar termīta pārklātām granātām. Baterijas jaunā pozīcija tagad atradās tālāk iekšzemē un bija vērsta tikai uz "Jūtas pludmales" desanta sektoru. Pēc uzbrukuma amerikāņu reindžeri, uzskatot, ka viņi ieņem svarīgu pozīciju un ir nogriezti no pārējiem sabiedroto spēkiem, atvairīja vairākus vācu vērmahta 916. grenadieru pulka pretuzbrukumus. 7. jūnijā 29. ASV kājnieku divīzijas 116. kājnieku pulka vienības izlauzās līdz viņiem, pārraujot ienaidnieka aizsardzību "Omaha pludmales" sektorā. Sākotnējie plāni paredzēja, ka veiksmes gadījumā sākotnējā uzbrukumā piedalīsies liels reindžeru spēks astoņu rotu (2. reindžeru bataljona A, B un C rotas un viss 5. reindžeru bataljons) sastāvā. Otrajam vilnim bija jāpievienojas uzbrukumam pēc signāla saņemšanas ar signālraķetēm no klinšu virsotnēm, taču signālraķetes tika izšautas pārāk vēlu, un atlikušie reindžeri izsēdās "Omaha pludmalē", nevis Point Duokā. Tas ļāva "Omaha pludmalē" iesprūdušajiem amerikāņu uzbrukuma spēkiem saņemt vairāk nekā piecu simtu reindžeru pastiprinājumu. Tiek uzskatīts, ka reindžeri palīdzēja novērst operācijas katastrofālu neveiksmi, izlaužoties cauri kraujām un apejot vācu spēkus. Divu dienu operācijas beigās no krastā 225 izkāpušajiem reindžeriem ierindā bija palikuši tikai aptuveni 90 karavīri. Pēc kaujas daži reindžeri bija pārliecināti, ka franču civiliedzīvotāji ir cīnījušies vācu pusē. Vairāki franču civiliedzīvotāji, kas tika apsūdzēti amerikāņu spēku apšaudē un palīdzēšanā vāciešiem kā artilērijas novērotājiem, tika sodīti ar nāvi. Hronoloģija 1944. gada 6. jūnijs 06.39 – H stunda – 2. Reindžeru bataljona D, E un F rotas tuvojas Normandijas piekrastei divpadsmit kuģu flotilē. 07.05 – Spēcīga paisuma un navigācijas kļūdu dēļ sākotnējais uzbrukums notiek vēlu, un 5. Reindžeru bataljons, kā arī A un B rotas no 2. bataljona tā vietā dodas uz Omahas pludmali. 07.30 – Reindžeri uzkāpj klints malā, sasniedz virsotni un sāk cīnīties ar vāciešiem ap bateriju. Reindžeri atklāj, ka vācu kazemāti ir tukši. 08.15 – Aptuveni 35 Reindžeru sasniedz ceļu un nodrošina tā bloķēšanu. 09.00 – Pieci vācu lielgabali tiek atrasti un iznīcināti, izmantojot ar termītu pārklātas granātas. Pārējā dienas daļā reindžeri atvaira vairākus vācu pretuzbrukumus. Vakarā viena patruļa no 5. reindžeru pulka, kas izsēdās Omahas pludmalē, iziet cauri, lai pievienotos reindžeriem Puēntdiokā. 1944. gada 7. jūnijs Reindžeri turpina aizstāvēt vēl mazāku teritoriju uz Puēntdioka pret vācu pretuzbrukumiem. Pēcpusdiena – Reindžeru vads ierodas ar tanku desantkuģi, ar kuru tiek evakuēti ievainotie. 1944. gada 8. jūnijs Rīts – Reindžerus nomaina karaspēks, kas ierodas no Omahas pludmales. Piemiņa Tagad Puēntdiokā atrodas memoriāls un muzejs, kas veltīts kaujas piemiņai. Daudzi sākotnējie nocietinājumi ir atstāti un saglabāti savā vietā, un šajā vietā joprojām ir redzami vairāki bumbu krāteri. 1979. gada 11. janvārī šis 13 hektāru lielais lauks tika nodots amerikāņu kontrolē, un par tā tālāku uzturēšanu kļuva atbildīga Amerikas Kaujas pieminekļu komisija. 2019. gadā, pieminot D-dienas 75. gadadienu, pašreizējā 75. reindžeru pulka locekļi atveidoja kāpienu gan tā laika, gan mūsdienu uniformās. Atsauces Literatūra Pointe Du Hoe 2d Ranger Battalion 6 June 1944 // Small Unit Actions. — United States Army Center of Military History[англ.], 1991. — (American Forces in Action). Rangers Lead The Way, Pointe-du-Hoc D-Day 1944; Steven J. Zaloga. Osprey Raid Series #1; Osprey Publishing 2009. ISBN 978-1-846-03394-0 Ārējās saites History and photos of the Pointe du Hoc D-Day – Overlord Author Interview Arhivēts 2013. gada 11. maijā, Wayback Machine vietnē., November 15, 2012 Pritzker Military Library American D-Day: Omaha Beach, Utah Beach & Pointe du Hoc Arhivēts 2020. gada 6. augustā, Wayback Machine vietnē. President Reagan's speech at the 40th anniversary commemoration Arhivēts 2016. gada 7. februārī, Wayback Machine vietnē. Ranger Monument on the American Battle Monuments Commission web site The World War II US Army Rangers celebrate the 50th Anniversary of D-Day Migraction.net: seawatching at Pointe du Hoc – for visitors interested in sea birds at this site Royal Marines Supporting the Rangers at Pointe Du Hoc