הים הכספי

הים הכספי או ים מאזנדראן (בחלק מן השפות המקומיות: הים הכוזרי), על אף שמו, הוא אגם מליח המצוי בין אסיה לאירופה. הוא האגם הגדול בעולם, ושטחו 371,000 קמ"ר (דומה לשטחה של יפן). הים הכספי נמצא בין המדינות: רוסיה, אזרבייג'ן, איראן, טורקמניסטן וקזחסטן, וממערב לו נמצאים הרי הקווקז. אין ממנו יציאה כלשהי למקור מים אחר, ומפלס המים בו נשמר על ידי התאדות בלבד. המליחות בים הכספי היא 1.2% (12 גרם לליטר), בערך כשליש מהמליחות הממוצעת של מי ים. האגם קרוי על שם העם הכספיאני, עם עתיק שחי באזור. היסטוריה הים הכספי, בדומה לים השחור ולימת אורמיה, הוא שארית מהים העתיק פארטתיס. לפני כ-5.5 מיליון שנים, בעקבות התרוממות טקטונית וירידה בגובה הים, הפך הים למוקף יבשה. מפה מדויקת ראשונה של האגם נוצרה ב-1716 על ידי אלכסנדר בקוביץ'-צ'רקסקי, שנשלח לאזור בפקודת פיוטר הגדול. הוא אף הקים שלושה מבצרים על גדות האגם, כבסיס להתפשטות האימפריה הרוסית מזרחה, לאזור ה"טרנס-כספי", כלומר מרכז אסיה. תוכניות סובייטיות שאפתניות לחיבור הים הכספי לים האזובי, חלקו הצפוני של הים השחור, באמצעות פרויקט תעלת אירואסיה המכונה לעיתים "תעלת מניץ'", החלו במרץ רב משנת 1932, אך העבודה מעולם לא הושלמה בפועל. כיום ברוסיה נחשבת התוכנית לבלתי כדאית מבחינה כלכלית, אם כי הנושא חוזר ועולה מדי פעם. בשנת 1980, על רקע דאגה מירידת מפלס מי הים הכספי עקב אידוי, נחסמה התעלה שהוליכה מים ממנו אל לגונת גאראבוגאזקול, וזו התייבשה כליל עד 1984. ביוני 1992, לאחר שמפלס מי הים הכספי שב לעלות, נפרץ המחסום בתעלה שבינו לבין הלגונה והיא הוצפה שוב. בשנת 2003 נחתם הסכם בין רוסיה, אזרבייג'ן וקזחסטן לחלוקת חלקו הצפוני של הים הכספי (64% מהאגם) ביניהן. איראן וטורקמניסטן לא הסכימו לחלוקה זו. במהלך שנות ה-20 של המאה ה-21, הים איפשר הפרה של הסנקציות שהוטלו על איראן ורוסיה. היה קשה מאוד לפקח על השייט בים מרחוק, בין היתר משום שספינות הנעות בין נמלים רוסיים ואיראניים כיבו באופן קבוע את משדרי האיתור שלהן, המאפשרים מעקב לווייני. בניגוד למפרץ הפרסי, ארצות הברית לא הייתה כולה לעצור ספינות בים הכספי משום שרק חמש המדינות הגובלות בו היו מורשות לפעול בו. בעלי חיים ודגה בים הכספי גדל החידקן הרוסי, דג שמביציו מופק הקוויאר. דֵיג יתר הביא לסכנת הכחדה של דגי החידקן באזור, וכיום פעילי איכות הסביבה פועלים להפסקת הדַיִג בים הכספי. כמו כן חי בים הכספי ולחופיו מין נדיר של כלב ים בשם פוסה כספיאנית, המצוי אף הוא בסכנת הכחדה. בנוסף, עד להכחדתו בסוף המאה ה-20, חי באזור הטיגריס הכספי. אוצרות טבע באזור הים הכספי נמצאים שדות עשירים של נפט וגז טבעי. על פי התחזיות, כושר ייצור הנפט מהים הכספי, יגיע לכ-1.5 מיליון חביות ליום (240,000 קוב ליום), שווה ערך לתפוקת הנפט של מקסיקו. קיימות הערכות שונות לגבי היקף העתודות באזור, הערכות הנעות בין 32–220 מיליארד חביות של נפט. אקולוגיה הים הכספי מהווה למעשה אגם סגור. נהר הוולגה ונהר האורל מהווים 80% מהזרימה לאגם. אין לים הכספי מוצא, והוא מאבד את מימיו בהתאיידות בלבד. גובה פני האגם משתנה באופן קיצוני במהלך השנים. פיתוח אינטנסיבי בחלקו התחתון של הוולגה גרם לשחרור בלתי מבוקר של מזהמים כימיים וביולוגיים. לפי תוכנית הסביבה של האו"ם, הים הכספי סובל מעומס זיהום כבד שמקורו בהפקה וזיקוק נפט, בשדות נפט ימיים, בפסולת רדיואקטיבית מתחנות כוח גרעיניות, וכן בכמויות גדולות של שפכים עירוניים ותעשייתיים שאינם מטופלים, המוזרמים בעיקר דרך נהר הוולגה. היקף פעילות ההפקה וההובלה של דלקים פוסיליים באזור הים הכספי מהווה גם הוא סיכון סביבתי משמעותי. כך למשל, האי וולף סמוך לבאקו נפגע אקולוגית כתוצאה מפעילות התעשייה הפטרוכימית, דבר שהוביל לירידה במספר מיני עופות הים באזור. גם צינורות נפט וגז קיימים ומתוכננים בקרקעית הים מגבירים את הסיכון לפגיעה סביבתית. התייבשות ערך מורחב – התייבשות נהרות ואגמים לפי מחקר משנת 2025, בעשורים האחרונים מפלס המים בים הכספי נמצא במגמת ירידה, לאחר תקופה קודמת של עלייה במהלך המאה ה־20. ירידת מפלס המים בים מיוחסת בעיקר לעלייה בטמפרטורות המגבירה את קצב האידוי, וכן להפחתה בזרימת הנהרות המזינים את הים, ובראשם נהר הוולגה, בשל שימושים אנושיים כגון סכרים והשקיה. המגמה מתבטאת בצמצום שטח ונפח המים, במיוחד באזורים רדודים בצפון הים, ועלולה להימשך גם בעתיד. בין ההשלכות נמנות פגיעה במערכות אקולוגיות, שינויי מליחות, והשפעות על תשתיות חופיות וכלכלת האזור. מגמה זו היא חלק ממגמה רחבה יותר של התייבשות של נהרות ואגמים אחרים בעולם שנובעות מתהליכים דומים של הפחתת מקורות המים עקב הגדלת צריכת מים אנושית מצד אחד והגדלת אידוי המים מצד שני. לפי תחזיות, גם בתרחישים מתונים של התחממות עולמית צפויה ירידה של 5–10 מטרים במפלס עד סוף המאה ה־21, ובתרחישי קיצון הירידה עלולה להיות מעל אף למעלה מ־20 מטרים. ירידת מפלס המים עלולה לחשוף שטחי קרקע נרחבים, בהיקף של עשרות אלפי קילומטרים רבועים, בעיקר באזורים רדודים בצפון הים הכספי. תהליך זה עלול לפגוע במערכות אקולוגיות ייחודיות, ובהן מינים אנדמיים כגון פוסה כספיאנית ומיני חדקנים, וכן להשפיע על פעילות כלכלית ואנושית במדינות החוף. בין ההשלכות האפשריות נמנים התרחקות קו החוף מאזורים מיושבים ותשתיות, פגיעה בנמלים ובמסחר, וכן חשיפה של קרקעית ים העלולה להפוך למקור לאבק מזוהם ומלוח. בנוסף, לשינויים אלה עשויה להיות השפעה על האקלים האזורי ועל תנאי המחיה של מיליוני בני אדם התלויים במשאבי הים. תחבורה מספר מעבורות חוצות את הים הכספי. ראו גם שדה טנגיז צינור הנפט באקו-טביליסי-ג'ייהאן איטיל – בירת ממלכת הכוזרים הפלישה המונגולית לאזור הים הכספי קישורים חיצוניים תוכניות שיקום הים הכספי I. S. Zonn, A. N. Kosarev, Andrey G., The Caspian Sea Encyclopedia הערות שוליים