Palais Coburg

Palais Coburg je neskoroklasicistický mestský palác v 1. obvode, dokončený v roku 1845. Nachádza sa na adrese Coburgbastei 4 a bol tam postavený na Braunbastei, zvyšku viedenských bášt postavených v 16. a 17. storočí a zbúraných v 19. storočí. Dejiny 19. storočie Pôvodný návrh z roku 1839 pre objednávateľa Ferdinanda Juraja Augusta zo Saxe-Coburg-Saalfeld-Koháry vytvoril viedenský architekt Karl Schleps. Po jeho smrti v roku 1840 palác o päť rokov dokončil stavebný majster Adolf Korompay. Pozemok sa dostal do vlastníctva Coburgovcov sobášom Ferdinanda s Máriou Antoniou Gabrielou von Koháry. Samostatne stojace stĺpy v strednej časti fasády vyslúžili budove ľudovú prezývku Spargelburg („Špargľový hrad“). Na stupne všetkých schodísk, najmä na monumentálne veľké schodisko a nosné architektonické prvky, bol použitý biely, veľmi tvrdý Kaiserstein z Kaisersteinbruchu. Po dokončení bol palác až do revolučného roku 1848 neobývaný. V roku 1849 sa doň nasťahoval August Sasko-cobursko-gothajský s manželkou Clementine d'Orléans. Časti paláca upravili na bytový dom a prenajímali ich. Zariadili aj reprezentačné miestnosti 1 Horné poschodie s insígniami francúzskej kráľovskej rodiny a rodu Sasko-cobursko-gothajských. V roku 1864 bola dokončená figurálna koruna na strednom rizalite. 20. storočie V roku 1945 poškodili budovu bomby. Od roku 1945 do roku 1955 boli v Palais Coburg umiestnené ruské okupačné jednotky a od roku 1955 do roku 1997 si dve poschodia prenajali Rakúske spolkové dráhy (ÖBB). Poslednou majiteľkou rodu Sasko-coubursko-gothajsko-koháriovcov bola Sarah Aurelia, rod. Hálaszová, ktorá tam žila až do svojej smrti v roku 1994, no v roku 1978 ju predala realitným maklérom. Po konkurze majiteľa sa dostala do majetku Länderbank, od ktorej ju v roku 1997 získal viedenský podnikateľ a správca majetku Peter Pühringer. 21. storočie Nový majiteľ palác v rokoch 2000 až 2003 rozsiahlo zrekonštruoval po tom, čo veľmi schátral. Dnes sa v Palais Coburg okrem sídla Pühringerovej spoločnosti nachádza luxusný hotel Palais Coburg Residenz a dve reštaurácie vrátane gurmánskej reštaurácie Silvio Nickol, ktorá je ocenená dvomi Michelinskými hviezdami. Niekoľkokrát sa tu uskutočnili rokovania o iránskom jadrovom programe s ministrami zahraničných vecí vetovaných mocností OSN a Nemecka. 14. júla 2015, po 13 rokoch jadrového sporu s Iránom, došlo po troch týždňoch rokovaní v Palais Coburg k dohode s EÚ, piatimi mocnosťami veta OSN a Nemeckom. Referencie Literatúra Günter Fuhrmann: Haus der Könige. Das Wiener Palais Coburg, Amalthea Signum, Viedeň, 2018, ISBN 978-3-99050-121-4 Günter Fuhrmann, Maria Mustapic: Die Geheimnisse der Inneren Stadt, Metro Verlag, Viedeň, 2017, ISBN 978-3-99300-285-5 Klaus-Peter Högel, Richard Kurdiovsky: Das Palais Coburg, Brandstätter Verlag, Viedeň, september 2003, ISBN 3-85498-300-X Helmuth Furch: Kaiserstein in Wiener Bauten, 300 Beispiele, c komunikácii s Museums- und Kulturverein Kaisersteinbruch, č. 59, s. 33, december 2000, ISBN 978-3-9504555-3-3 . Barbara Dmytraszová. Die Ringstraße. Amalthea, Viedeň, 2008, ISBN 978-3-85002-588-1 . Iné projekty Commons ponúka multimediálne súbory na tému Palais Coburg Externé odkazy Webová stránka hotela Palais Coburg Palais Coburg. V: burgen-austria.com. Martin Hammerl planet-vienna.com – Palais Coburg Zdroj Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Palais Coburg na nemeckej Wikipédii.