Melko vienuolynas

Melko vienuolynas (vok. Stift Melk) – vienuolių benediktinų vienuolynas Žemutinės Austrijos žemėje, Vachau slėnyje, ant uolos Dunojaus pakrantėje, šalia greitkelio tarp Vienos ir Zalcburgo. Laikomas vienu didžiausių Austrijoje. Vienuolynas įkurtas 1089 m., kai Babenbergų dinastijos valdovas Leopoldas II čia stovėjusią pilį padovanojo vienuoliams benediktinams. Šie per šimtmečius ne tik sutvirtino bei išplėtė visą kompleksą, bet ir pavertė vienuolyną vienu gražiausių baroko architektūros šedevrų. Vienuolyne yra itin puošni bažnyčia, kurios altoriuje vaizduojami globėjai šv. Petras ir šv. Povilas, veidrodžių ir imperatoriškieji kambariai, kuriuose laikinai apsistodavo valdovai, tarp jų ir Napoleonas Bonapartas. Bibliotekoje saugoma daug retų viduramžių rankraščių bei gausi barokinės literatūros kolekcija. Nuo 2000 m. vienuolynas yra UNESCO saugomo Vachau kultūrinio kraštovaizdžio dalis. Rašytojas Umberto Eco vieną iš romano „Rožės vardas“ veikėjų pavadino Adsu iš Melko. Šaltiniai