בית הדקלים שנברון

חממת בית הדקלים שנברון (גרמנית: Palmenhaus Schönbrunn) היא חממה גדולה בווינה, אוסטריה, המציגה צמחים מרחבי העולם. היא הוקמה בשנת 1882. זוהי החממה הבולטת מבין ארבע החממות בפארק ארמון שנברון, והיא גם בין הגנים הבוטניים הגדולים מסוגם בעולם, עם כ-4,500 מיני צמחים. היסטוריה חממות קודמות נבנו בפארק הארמון במאות ה-18 וה-19, תחת הקיסרים פרנץ הראשון ויוזף השני. הנוכחית נבנתה על ידי איגנץ גרידל לפי תוכניותיהם של אדריכל החצר פרנץ-קסאבר פון סגנשמיד, הידוע בפרויקטי הגשרים שלו, וזיגמונד וגנר. הנחת אבן הפינה נערכה בשנת 1881 ופרנץ יוזף הראשון חנך את החממה ב-19 ביוני 1882. מאז 1918 היא מנוהלת על ידי הבונדסגארטן (הגנים הפדרליים). בהפצצת ארמון שנברון בפברואר 1945 נופצו רוב הזגוגיות של בית הדקלים וצמחים רבים מתו. חלק מהצמחים ניצלו על ידי העברתם לחממה סמוכה (סוננוהרהאוס). שיפוץ המבנה החל בשנת 1948, ובית הדקלים נפתח מחדש בשנת 1953. הבניין נסגר לציבור בשנת 1976 כאמצעי זהירות לאחר קריסת גשר האימפריה ושופץ בין השנים 1986 ו-1990. אדריכלות בית הדקלים נבנה מ-600 טון של ברזל מחושל ו-120 טון של ברזל יצוק, אורכו 111 מטרים, רוחבו 28 מטרים וגובהו 25 מטרים. הוא בנוי מ-45,000 אריחי זכוכית. האגפים בצדדים הצפוני והדרומי משמשים כבית קירור וכחממה בהתאמה. מוצגים בולטים הצמח העתיק ביותר, במידה מסוימת, הוא עץ זית בן כ-350 שנה שנתרם על ידי ספרד בשנת 1974. וולמיה, מין המכונה מאובן חי, התגלה בשנת 1994. מין זה מושאל לצמיתות מהגן הבוטני של אוניברסיטת וינה והוא אחד הבודדים שגודלו מחוץ לאוסטרליה. קוקו דה מר, שנתרם על ידי איי סיישל בשנת 1990 וצפוי לפרוח רק בעוד 50 עד 100 שנה. שושנת מים מזן ויקטוריה, שפרחה בשנת 2001 בפעם הראשונה מזה יותר מ-40 שנה. מרכז הבניין באופן מסורתי הוא המקום בו גדל הצמח הגבוה ביותר. הצמח המרכזי הנוכחי, שנשתל בשנת 2008, הוא עץ Livistona chinensis המכונה "דקל Mirna" על שם השחיינית האוסטרית מירנה יוקיץ'. אוספים בולטים נוספים כוללים את האזליאות והציאתאלות . ראו גם בית הדקלים (בורגארטן) Wüstenhaus Schönbrunn (בית המדבר), הכולל צמחים בשרניים ובעלי חיים מדבריים, ממוקם בסוננוהרהאוס הסמוך. קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של בית הדקלים שנברון דף הבית באתר האינטרנט של ארמון שנברון (in German) הערות שוליים