Dampyro salynas

Dampyro salynas (angl. Dampier Archipelago) – salų grupė Indijos vandenyne, prie vakarinių Australijos krantų, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione. Salynui priklauso 41 sala (su Diksono sala – 42), visos negyvenamos; didžiausios – Enderbis (Enderby Island, 32,9 km²) ir Delfinų sala (Dolphin Island, 32,0 km²). Delfinų saloje yra aukščiausias salyno taškas – 120 m virš jūros lygio. Vakarų Bendravimo sala (West Intercourse Island) atoslūgio metu jungiasi su žemynu. 28 salos saugomos gamtos rezervate, dalį pietinių salų užima Dampyro uostas. Būdingos spinifeksų savanos, kopos, paplūdimiai, mangrovių sąžalynai, koraliniai rifai, užliejamos dumblėtos seklumos ir druskingos pelkės. Peri jūriniai paukščiai, maitinasi ir ilsisi migruojantys paukščiai. Gyvena Rotšildo uolinės valabės, mažosios sterbliakiaunės, australinės vandeninės žiurkės, veisiasi trys iš šešių Vakarų Australijoje pasitaikančių vėžlių rūšių. Salyno vandenyse aptinkamos 650 rūšių žuvys, yra dugonių, delfinų, kuprotųjų banginių, suskaičiuota 216 koralų rūšių. Klimatas atogrąžų pusdykumių, su šiltomis, sausomis žiemomis (birželį–rugsėjį) ir karštomis, kiek drėgnesnėmis vasaromis (spalį–balandį/gegužę). Liepą oras dienomis vidutiniškai įšyla iki 26,3º C, naktimis atvėsta iki 14 º C, vasarį – dienomis įšyla iki 37,1 º C, naktimis atvėsta iki 26,4 º C. Per metus vidutiniškai iškrinta apie 315 mm kritulių, daugiausia spalį–kovą ir gegužę–birželį. Vandens temperatūra svyruoja nuo 20 iki 30 º C, seklumose – nuo 18 iki 34 º C. Salos lankomos turistų: meškeriojama, plaukiojama valtimis, nardoma, stovyklaujama. Istorija Salynas susidarė apytikriai prieš 7 tūkst. metų, pakilus vandenyno lygiui ir užliejus vandeniu pakrantės žemumas. Gerokai anksčiau, nei susidarė salynas, prieš tai buvusioje žemyno pakrantėje gyveno Australijos aborigenai – salose gausu jų gyvenimo pėdsakų: kiaukutynų, akmens įrankių gamybos vietų, uolų piešinių. XVII a. pradžioje salas kartografavo olandų jūrininkai, o 1688 m. aplankė anglų keliautojo Viljamo Dampiro ekspedicija. 1801 m. salose lankėsi prancūzų keliautojas Nikolia Bodenas. N. Bodenas daugelį salų pavadino prancūzų mokslininkų, o salyną – V. Dampiro garbei. 1818 m. salas tyrinėjo australų keliautojas Filipas Parkeris Kingas. XIX a. prie salų žvejoti perlai, medžioti banginiai, vėžliai. 1966 m. didžiausioje salyno saloje (vadintoje Dampyro sala) pastatytas Dampyro uostas. Sala, iki tol buvusi atskirta nuo žemyno mangrovės ir potvynių užliejamos druskingos lygumos, sujungta su žemynu pylimu. Vėliau, pradėjus eksploatuoti druskos telkinius, supilta daugiau pylimų, sutrikdytas potvynių ir atoslūgių ciklas, sala tapo dirbtiniu Barapo pusiasaliu (Burrup Peninsula). Šaltiniai Literatūra Diana S. Jones, The Burrup Peninsula and Dampier Archipelago, Western Australia: an introduction to the history of its discovery and study, marine habitats and their flora and fauna, Records of the Western Australian Museum, Supplement No. 66: 27-49 (2004). Nuoroda tikrinta 2022-11-09.