Nora San Pedro kirik

Nora San Pedro kirik (hispaania keeles Iglesia de San Pedro de Nora, astuuria San Pedru Nora) on 9. sajandist pärit eelromaani kirik Astuurias Hispaanias. Tänapäeval tegutseb see kihelkonnakirikuna. Kirjeldus Kirik asub Las Reguerase vallas Nora jõe kaldal ühes käänus, Nora ühinemiskoha lähedal Nalóniga, Oviedost umbes 12 km kaugusel. Ehitist peetakse selle lihtsuse ja monumentaalsuse tõttu üheks representatiivsemaks näiteks Alfonso II aegsest väljakujunenud Astuuria eelromaanikast. Kiriku välisvaade on proportsionaalne, aga robustne ning toekas. Hoone on 18 meetrit pikk, läänefassaad on 13 meetrit lai ja idafassaad 12 meetrit. Nagu San Julián de los Pradose puhul, toetuvad räästad kivist konsoolidele. Müüritis on laotud klompkivist, nurgad ja tugipiidad suurematest tahutud kividest. Kiriku lääneseinas on kirikust kitsam eeskoda, kuhu pääseb läbi ümarkaarse ukseava; sisemine uks on sillusega. Nora San Pedro kirik on kolmelööviline basiilika, mille lööve eraldavad kandilistele piilaritele toetuvad ümarkaarsed arkaadid. Keskmine kõrgeim lööv on külglöövidest laiem. 18 m pikkune siseruum on kergelt trapetsikujuline, kitsenedes ida suunas. Ruumi valgustavad kõrgel seintes asuvad nelinurksed kivivõredega kaetud valgmikuaknad ja suur lääneaken. Kooriruum on kolmeosaline, aamvõlviga apsiididega, mida valgustavad võrestikaknad iga apsiidi idaseinas. Kirik on kaetud puitkatusega. Keskmise apsiidi idaseinas on säilinud väike tabernaakel, mis on omane ka teistele Astuuria kirikutele, näiteks San Julián de los Pradose kirikule, San Salvador de Valdedióse kirikule või Püha Leocadia krüptile Oviedo katedraali Cámara Santas. Lõuna- ja põhjafassaadi paigutus on tüüpiline Astuuria eelromaanikale, samuti peaapsiidi kohal asuv ligipääsuta kamber, mille idaseinas avaneb välja kolmikaken, mille kolm tellistest ümarkaart toetuvad kahele sambale. 12.–13. sajandil rajati kaaravad, mis ühendasid kõrvalapsiidid peaapsiidiga. Viimaste arheoloogiliste uuringutel on leitud viiteid, et kiriku kõrval asusid kaks kahekorruselist kabelit või eluruumi. Need võisid olla askeetide elamud või ajutiselt majutada aadlikke või kuningaid. Ajaloost Kirik sarnaneb San Julián de los Pradose kiriku ja Santa María de Bendonesi kirikuga, mistõttu seda peetakse Alfonso II valitsusajal ehitatuks. Ehitise asukoht paikneb kaalutletult Camín Real de la Mesa ääres, mis oli Astuuria ja Leóni vaheline peamine tee Rooma ajast peale; see võis olla eelis nii vaimulike kui ka aadlike jaoks. Kirikut ei mainita keskaegsetes kroonikates enne 10. sajandit. Esimest korda ilmub see ühes Astuuria kuninga Alfonso III kinkekirjas osana suurest annetusest, mille Alfonso ja tema abikaasa Jimena tegid Oviedo San Salvadori katedraalile 20. jaanuaril 905. Annetust kinnitab 12. sajandil piiskop Pelagiuse teade "Liber Testamentorumis" umbes aastal 1129: "…ecclesiam Sancti Petri de Nora cum suis adiacenciis". 1905. aastal sai kirik kannatada tulekahjus. 1931. aastal kuulutati kirik rahvusmälestiseks (BIC), kuid 1936. aastal Hispaania kodusõja ajal ehitis põles taas ja selle originaalkatus hävis. Kiriku ennistas aastail 1940–1970 Luis Menéndez-Pidal y Álvarez. Tema algatusel ehitati kiriku lähedale kellatorn, mille asukoht ja kujundus ei vasta ühelegi ajaloolisele allikale või leiule, vaid on arhitekti isiklik tõlgendus.. Viited