Dvina (Armēnija)

Dvina (armēņu: Դվին) ir senpilsēta Armēnijā, netālu no Turcijas robežas, kas no 4. gadsimta vidus līdz 428. gadam bija Sasanīdu Armēnijas galvaspilsēta un arī pēc tam ilgstoši bija ievērojama pilsēta. Nopostīta 1236. gadā mongoļu iebrukuma laikā. Dvina atradās uz ziemeļiem no iepriekšējās senās Armēnijas galvaspilsētas Artaksatas, Azatas upes krastā, 20 km gaisa līnijā uz dienvidiem no Erevānas. Armēņu historiogrāfijā apgalvots, ka tā bija viena no lielākajām pilsētām uz austrumiem no Konstantinopoles, pirms to 13. gadsimtā iznīcināja mongoļi, taču ar kopējo platību aptuveni 1 km2 tā bija daudz mazāka nekā daudzas citas lielās Āzijas pilsētas. Tās iedzīvotāju skaits tika lēsts 45 000 cilvēku 361. gadā, 47 000 cilvēku 622. gadā un aptuveni 100 000 cilvēku savā uzplaukuma laikā 8.—9. gadsimtā. Ņura Hakobjans ierosināja maksimālo iedzīvotāju skaitu no 100 000 līdz 150 000. Senās pilsētas atrašanās vieta pašlaik ir tikai liels kalns, kas atrodas pie autoceļa H9 starp mūsdienu Berkanušu uz autoceļa H8 un mūsdienu Dvinas ciemu Armēnijā. Kopš 1937. gada Dvinā veic izrakumus. Nosaukums Agrīnie armēņu autori gandrīz vienmēr pilsētas nosaukumu min kā Duin (Դուին), savukārt vēlāki autori, piemēram, Samuēls no Ani, to raksta kā Dvin (մվին), kas ir akadēmiskajā literatūrā pieņemtā forma. Agrīno viduslaiku armēņu vēsturnieks Movsess Horenaci skaidro, ka Dvinas nosaukums cēlies no persiešu vārda (*duwīn), kas nozīmē 'kalns'. Saskaņā ar Ēriha Ketenhofena teikto, Horenaci nosaukuma skaidrojums radies nepareizas interpretācijas rezultātā. Marija Luīza Šomona raksta, ka Horenaci etimoloģija kļuva plašāk pieņemta pēc tam, kad Vladimirs Minorskis norādīja uz vārda dovīn lietojumu persiešu vietvārdos, kas nozīmē ‘kalns’. Vēsture Padomju arheologu izrakumi ir parādījuši, ka apmetņu pirmsākumi Dvinas vietā meklējami 3., iespējams, pat 4. gadu tūkstotī p.m.ē. (Kafadarjans, 1966). Joprojām nav skaidrs, vai apdzīvotība bija nepārtraukta. Seno Dvinas pilsētu 335. gadā uzcēla Hosrovs III Kotaks senas apmetnes un cietokšņa vietā. Kopš tā laika pilsēta tika izmantota kā Arsakidu dinastijas armēņu karaļu galvenā rezidence. Pilsētā bija arī ticīgo vadītāja — katolikosa sēdeklis. Dvinas iedzīvotāji strādāja dažādās profesijās, tostarp mākslā un amatniecībā, tirdzniecībā, zvejniecībā utt. Pēc Armēnijas karalistes krišanas 428. gadā Dvina kļuva par Sasanīdu iecelto marzpanu (gubernatoru), Bizantijas kuropalatu un vēlāk Umajādu un Abāsīdu iecelto ostikānu (gubernatoru) rezidenci. Arsakidu valdīšanas laikā Dvina uzplauka. Tās uzplaukums turpinājās pat pēc Armēnijas sadalīšanas starp romiešiem un Sasanīdiem, kad tā kļuva par Persijas Armēnijas provinces galvaspilsētu un galu galā kļuva par mērķi agrīno musulmaņu iekarojumu laikā. Dvinas pilī atradās zoroastriešu uguns templis. Saskaņā ar vēsturnieka Sebeja un katolikosa Jāņa V teikto, Dvinu 640. gadā Konstansa II un katolikosa Ezras valdīšanas laikā ieņēma arābi. Dvina tika ieņemta un izlaupīta 640. gadā un pēc tam 642. gada 6. janvārī arābi atkal iebruka pilsētā un ieņēma to, izraisot daudzu cilvēku nāvi. Dvina kļuva par musulmaņu Arminijas provinces centru, arābi pilsētu sauca par Dabilu. Lai gan Armēnija nākamos divus gadsimtus bija kaujas lauks starp arābu un bizantiešu spēkiem, 9. gadsimtā pilsēta joprojām plauka. Sākot ar 10. gadsimta sākumu, biežās zemestrīces un nepārtrauktā karadarbība noveda pie pilsētas norieta. 893. gadā spēcīgas zemestrīces laikā pilsēta tika iznīcināta līdz ar lielāko daļu no tās 70 000 iedzīvotājiem. Pēc postoša Bujīdu uzbrukuma 1021. gadā, kura laikā pilsēta tika izlaupīta, Dvinu ieņēma kurdu Gendžas Šadadīdi, un to pārvaldīja Abuls-Asvars Šavurs ibn Fadls, kurš to veiksmīgi aizstāvēja pret trim bizantiešu uzbrukumiem 1040. gadu otrajā pusē. 1046. gadā Bizantijas spēki Konstantīna IX Monomahosa vadībā uzbruka Dvinai. Bizantieši sapulcināja lielu armiju Konstantīna Alāna vadībā un apvienojās ar armēņiem Vahrama Pahlavuni un Liparita Orbeleana vadībā. Lai aizstāvētu pilsētu, Šadadīdu valdnieks Abuls-Asvars appludināja apkārtējos laukus, ierobežojot uzbrūkošās armijas mobilitāti un liekot tai kļūt par aizstāvju bultu upuri. Kurdi pilnībā salauza uzbrucējus, un Vahrams Pahlavuni tika nogalināts. 1064. gadā pilsētu ieņēma seldžuku turki. Šadadīdi turpināja pārvaldīt pilsētu kā seldžuku vasaļi, līdz 1173. gadā pilsētu iekaroja Gruzijas karalis Giorgi III. 1201.—1203. gadā, karalienes Tamāras valdīšanas laikā, pilsēta atkal atradās Gruzijas pakļautībā. 1225. gadā to ieņēma Džalals al-Dīns Mangburni no Horezmas. Horezmas impērijas valdīšana ilga līdz Jasīčemenas kaujai 1230. gadā. Pēc kaujas gruzīni pilsētu atguva. 1236. gadā pilsētu iekaroja un pilnībā iznīcināja mongoļi. Dvinas ciems Saskaņā ar 1880. gada “Kaukāza informācijas krājumu” Dvinas ciemā Erivanas apriņķī, pēc 1873. gada ziņām, atradās 65 armēņu, 19 tatāru (azerbaidžāņu) un četras kurdu mājsaimniecības, dzīvoja 392 gregoriāņu ticības armēņi, 99 azerbaidžāņi (uzskaitīti kā “tatāri”), kas bija šiīti, un 26 kurdi, kas bija sunnīti. Saskaņā ar 1912. gada "Kaukāza kalendāru", Erivanas apriņķa Dvinas ciemā dzīvoja 1190 cilvēku, galvenokārt armēņi. Izrakumi Kopš 1937. gada tiek veikti sistemātiski izrakumi, un to laikā ir iegūts bagātīgs materiāls, kas raksturo armēņu kultūru no 5. līdz 13. gadsimtam. Cietoksnī ir atklātas armēņu valdnieku piļu drupas, kas celtas pēc 893. gada zemestrīces (zem tām atrodas 4.–9. gadsimta piļu ēku drupas), kā arī ierēdņu rezidences un keramikas darbnīcas no 10. līdz 13. gadsimtam. Pilsētas centrā atrodas katedrāles paliekas, kas 7. gadsimtā tika pārbūvēta no 3. gadsimta pagānu tempļa bazilikas, katolikosa pils (5. gadsimts), bazilikas baznīca (6. gadsimts), liels karavānserāls (6. gadsimts) un citas paliekas. Attēli Atsauces Ārējās saites Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: Dvina. Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (2004-2017) (krieviski) Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski) Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)