יוחנן פאולוס השני

יוחנן פאולוס השני (בלטינית: Ioannes Paulus II;‏ 18 במאי 1920 – 2 באפריל 2005), נולד בשם קרול יוּזף ווֹיטילה (בפולנית: Karol Józef Wojtyła ‏‏Ⓘ‏) בוודוביצה שבפולין. כיהן בתפקיד האפיפיור, ראש הכנסייה הקתולית, ובישוף העיר רומא, מ-16 באוקטובר 1978 ועד מותו ב-2005. היה האפיפיור הראשון זה כ-400 שנה שאינו ממוצא איטלקי, והאפיפיור הראשון ממוצא סלאבי. תקופת כהונתו - יותר מ-26 שנים - הייתה השלישית באורכה (אחרי פטרוס ופיוס התשיעי), והיוותה ניגוד לכהונתו של קודמו, יוחנן פאולוס הראשון, אשר כיהן רק 33 ימים (ולזכרו בחר יוחנן פאולוס השני את שמו הרשמי). שניהם נקראים על שם שני קודמיהם, יוחנן העשרים ושלושה ופאולוס השישי. ביוגרפיה קרול יוזף ווֹיטילה (Karol Józef Wojtyła) נולד ב-18 במאי 1920 בעיר ודוביצה שבדרום פולין, השוכנת כ-30 ק"מ ממחנה ההשמדה אושוויץ. אמו נפטרה עליו בעודו ילד ועול גידולו נפל על אביו, אשר היה קצין בצבא הפולני. בצעירותו רכש חברים רבים מבין יהודי קרקוב. תחביביו העיקריים היו ספורט, משחק וכתיבת שירים ומחזות. קריירה בתקופת הכיבוש הנאצי של פולין עבד במחצבה ובמפעל כימיקלים. ב-1942, בעקבות תאונה ולאחר מות אביו החל ללמוד לימודי כמורה, וב-11 בנובמבר 1946 הוסמך ככומר. לימד אתיקה באוניברסיטה היגלונית של קרקוב ובאוניברסיטה הקתולית של לובלין. ב-1958 מונה לבישוף משנה של קרקוב וב-30 בדצמבר 1963 מונה על ידי האפיפיור פאולוס השישי להיות הארכיבישוף של קרקוב, וכן השתתף בוועידת הוותיקן השנייה והיה מבין מחברי "ההכרזה על חופש הדת" (Dignitatis Humanae). ב-1967 מונה לחשמן (קרדינל), ובאוגוסט 1978 היה בין חברי מועצת החשמנים (מועצת הקרדינלים - הקונקלווה) שבחרה את אלבינו לוצ'יאני, הפטריארך של ונציה, להיות האפיפיור יוחנן פאולוס הראשון. לאחר מותו של יוחנן פאולוס הראשון השתתף במועצת החשמנים השנייה של 1978, שבה בחרו אותו עצמו לתפקיד האפיפיור. כהונתו בתפקיד האפיפיור בגיל 58 מונה קרול יוזף וויטילה לאפיפיור, על אף גילו הצעיר ומוצאו הפולני. זמן קצר לאחר מינויו חזר לבקר במולדתו פולין כאפיפיור והתקבל בה בהתרגשות עצומה. יש המייחסים את נפילת הגוש המזרחי גם לעמידתו הנחושה מול האתאיזם הקומוניסטי ורדיפתו את הפולחן הדתי. ב-13 במאי 1981 ניסה אזרח טורקי בשם מהמט אלי אג'ה להתנקש בחייו של האפיפיור, בכניסה לכיכר פטרוס הקדוש. האפיפיור נפצע קשה מכדורי המתנקש. לאחר ההתנקשות היו חוקרים, ובהם אדוארד ס' הרמן ונועם חומסקי, שסברו שהתנקשות זו הוזמנה על ידי הקג"ב של ברית המועצות באמצעות השירות החשאי הבולגרי. ועדה פרלמנטרית איטלקית הגיעה למסקנה זהה בשנת 2006, אלא שהיא נקבה בגר"ו, המודיעין הצבאי הסובייטי, כמזמין עיקרי לפעולה - טענות שנדחו מכל וכל בידי דובר הארגון. על כל פנים, אג'ה ריצה תקופת מאסר בכלא באיטליה מאז ההתנקשות, עד שזכה לחנינה והוסגר לטורקיה בשנת 2000. בטורקיה נכלא לעשר שנים נוספות בשל רצח עיתונאי טורקי ב-1979. בשנת 1982 נעשה ניסיון התנקשות נוסף באפיפיור, ושוב יצא ממנו בשלום, הפעם בידי כומר מעורער בנפשו בשם חואן פרננדס קרוהן. המתנקש נעצר, אך לא לפני שדקר את האפיפיור. ב-1982 הוא ביקר בהירושימה ונאם בעצרת בעד פירוז נשק גרעיני. הנאום השפיע על צוטומו יאמאגוצ'י, האיש היחיד שהוכר כניצול של שתי פצצות האטום, להפוך לפעיל בולט נגד שימוש בנשק אטומי. בשנת 1983 אישרו הרשויות בפולין ליוחנן פאולוס השני לבקר בה בפעם השנייה. בביקורו נשא נאום במנזר יסנה גורה שנחשב כמכריע בקיום תנועת ההתנגדות למשטר הקומוניסטי במזרח אירופה. בשנת 1984 חידשו הנשיא רונלד רייגן ויוחנן פאולוס השני את יחסי ארצות הברית–הוותיקן, לארצות הברית לא היו יחסים דיפלומטיים עם הוותיקן מאז 1867. שגרירות ארצות הברית לכס הקדוש פועלת בשיתוף עם הכס הקדוש בנושאים גלובליים הכוללים: דמוקרטיה, שלום וביטחון, סחר בבני אדם, דיאלוג בין דתי, פיתוח וסיוע חוץ, וזכויות אדם. בשנת 1994 נבחר יוחנן פאולוס השני לאיש השנה של השבועון טיים. נסיעות בעולם ערך מורחב – ביקורי האפיפיור יוחנן פאולוס השני בארצות ומדינות זרות בתקופת כהונתו ביקר יוחנן פאולוס השני ביותר ארצות מכל האפיפיורים שקדמו לו גם יחד. בסך הכול ערך 104 מסעות מחוץ לותיקן. יוחנן פאולוס השני ביקר בארצות שביקר בהם האפיפיור פאולוס השישי (שכונה "האפיפיור העולה לרגל"), כגון ישראל וארצות הברית, אך גם במדינות שבהן לא ביקר אף אפיפיור מעולם. היה האפיפיור הראשון שביקר באנגליה, שם נפגש עם המלכה אליזבת השנייה, שהייתה ראש הכנסייה האנגליקנית, והתפלל יחד עם הארכיבישוף מקנטרברי בקתדרלת קנטרברי. ביקר בין היתר בפורטוגל, אירלנד, מקסיקו, קובה וצרפת. ניסיון נוסף להתנקש בחייו היה בעת ביקורו במנילה שבפיליפינים, בינואר 1995. במהלך הביקור ניסה מחבל מתאבד מארגון אל-קאעידה להתקרב אליו באמצעות אופנוע תופת ולהתפוצץ לידו. במקרה פרצה שרפה בדירת אחד ממתכנני הפיגוע, רמזי יוסף, ובמקום נמצאו תוכניות הפעולה של המחבלים. ב-1999 ביקר יוחנן פאולוס השני ברומניה, והיה האפיפיור הראשון שביקר במדינה שבה רוב האוכלוסייה נוצרית אורתודוקסית. בשנת 2001 ביקר בסוריה והיה האפיפיור הראשון שביקר והתפלל במסגד. הוא ביקר במסגד האומיי בדמשק, שעל פי המסורת הנוצרית היה בעבר כנסייה שנקבר בה יוחנן המטביל. הוא נשא במסגד נאום הקורא למוסלמים, נוצרים ויהודים לחיות יחד. כמו כן ביקר בהריסות מבנה הכנסייה היוונית-אורתודוקסית האנטיוכית בקוניטרה. בעיות רפואיות יוחנן פאולוס השני נבחר לאפיפיור בגיל צעיר יחסית ובבריאות טובה. קודם לבחירתו היה ספורטאי שנהג לשחות ולעשות סקי. לאחר ניסיון ההתנקשות שפגע קשות בבריאותו, חלה יוחנן פאולוס השני בסרטן מספר פעמים. בשנת 2003 אושר רשמית כי הוא חולה במחלת פרקינסון. בפברואר 2005 אושפז פעמיים בבית חולים ברומא בשל שפעת אשר חששו כי תתפתח לדלקת ריאות, ואף עבר ניתוח טרכאוסטומיה לפתיחת קנה הנשימה. במהלך מרץ הידרדר מצבו הבריאותי, וב-31 במרץ נערך לו סקרמנט המשיחה האחרונה. פיתח דלקת בדרכי השתן. ב-1 באפריל עבר התקף לב, ונפטר למחרת היום, ב-2 באפריל. הלווייתו לאחר מותו הוצבה גופתו בכנסיית פטרוס הקדוש ומאות אלפי בני אדם עברו על פניה. הלווייתו התקיימה ב-8 באפריל והשתתפו בה כ-4 מיליון בני אדם. מאות אלפים הגיעו מפולין, ארץ הולדתו. בהלוויה השתתפו גם כ-200 ראשי מדינות והיא תוארה כהלוויה הגדולה ביותר שנערכה אי פעם. החלק הציבורי של ההלוויה נערך בכיכר פטרוס הקדוש, ולווה במחיאות כפיים בלתי פוסקות של הקהל. לאחר מכן הוכנס הארון אל המערה שמתחת כנסיית פטרוס הקדוש (שם קבורים האפיפיורים הקודמים), ושם נערך טקס פרטי בהשתתפות הקרדינלים. ביום ראשון באחד במאי 2011 הוצא ארונו של יוחנן פאולוס מקברו והועמד במרכז כיכר פטרוס הקדוש. בתום מיסה חגיגית במהלכה בירכו האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר ויתר חשמני ובישופי הכנסייה הקתולית את האפיפיור המנוח. אירוע זה הוא העלאתו של יוחנן פאולוס למעמד של מבורך, השלב לפני הדרגה העליונה, מעמד של קדוש. ב-27 באפריל 2014 הועלה יוחנן פאולוס ה-2 לדרגת קדוש יחד עם האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה. הכרזתם של שני האפיפיורים לשעבר כקדושים נעשתה בטקס בהשתתפות 800 אלף צופים ובנוכחותם של שני אפיפיורים – פרנציסקוס, האב המכהן, וקודמו, האפיפיור בנדיקטוס ה-16 (שפרש שנה קודם). נמל התעופה הבינלאומי בקרקוב אשר בפולין נקרא על שמו. אמונותיו יוחנן פאולוס השני היה בעל גישה שמרנית מאוד בנוגע לאמונה, שבאה לידי ביטוי, בין היתר, בהתנגדות נחרצת להפלות, לתכנון המשפחה, למתן לגיטימציה להומוסקסואליות ולנישואי כמרים. על אף שמרנותו בנושאי אמונה הכניס רוח מודרנית במוסדות הכנסייה כשהוא מקים שני מרכזי טלוויזיה ורדיו. בשנת 2001 עשה צעד היסטורי כשפנה אל ציבור מאמיניו דרך אתר אינטרנט שהקים גם כן. האפיפיור הכריז על מספר גדול של קדושים, צעד שמטרתו לחזק את האמונה ברחבי העולם. הוא ביטל את מוסד פרקליט השטן, שמטרתו לימוד קטגוריה על מועמדים לקדושים. יחסיו עם העם היהודי יוחנן פאולוס השני נחשב לידיד העם היהודי, הוא הביע פעמים רבות צער על העוולות שגרמו נוצרים ליהודים בהיסטוריה, וקבע כי הנצרות אינה מאשימה את היהודים בדבר. כאשר שימש בתפקיד כמורה אחרי השואה סירב להטביל ילדים יהודים שהוסתרו במנזרים ופעל להשיבם אל היהדות. כשמונה חודשים בלבד לאחר בחירתו כאפיפיור בעת ביקורו באושוויץ כרע ברך בפני המצבה הראשית במקום, ביקש מחילה מהעם היהודי והתנצל על סבלם של קורבנות השואה. יוחנן פאולוס השני היה האפיפיור הראשון שביקר בבית כנסת - הוא ביקר בבית הכנסת הגדול של רומא בשנת 1986. את היהודים כינה בהזדמנות זו "אחינו הבכורים והאהובים". ב-1993, לאחר מאמצים דיפלומטים של שגריר ישראל באיטליה אבי פזנר, כונן הוותיקן לראשונה יחסים דיפלומטיים עם ישראל. ב-19 בספטמבר 1993 נפגש עם הרב הראשי לישראל ישראל מאיר לאו ורעייתו בבית הקיץ הרשמי בקסטל גנדולפו, בפגישה ציין האפיפיור כי "בכל מקום שאליו אני הולך, עם מי שאני מדבר, אני מדגיש את חובתנו, חובת האנושות כולה - להבטיח את המשך קיומו של אחינו הבכור, העם היהודי". אל הפגישה נלוו שגריר ישראל באיטליה אבי פזנר ורעייתו ואחיו של הרב לאו נפתלי לאו-לביא, לכבוד הפגישה הורה האפיפיור לפנות את הפסלים מגרמי המדרגות והמעברים בהם תעבור המשלחת. בפגישה נידונה תופעת המיסיון בישראל עליה דיבר האפיפיור בתיעוב והבהיר כי מדובר בקבוצות שוליים אשר דרכיהן נוגדות את תפיסתה העקרונית של הכנסייה אשר הוא עומד בראשה. כמו כן ביקש הרב לאו בפגישה כי תינתן ליהודים גישה אל כתבי הקודש היהודיים שבספריית הוותיקן, האפיפיור נתן את הסכמתו ואף הורה להכין מיקרופילמים מן הכתבים, אותם לא ניתן להוציא מהספרייה. בעקבות מערכת היחסים שנוצרה בפגישה פנה הרב לאו אל האפיפיור ב-29 בינואר 2003 בבקשה כי בביקורו הצפוי של ראש ממשלת לבנון רפיק אל-חרירי אצל האפיפיור ב-31 בינואר 2003 ידרוש האפיפיור ביקור רופא אצל החטוף הישראלי אלחנן טננבאום שהיה בשבי חזבאללה וסבל מאסתמה כרונית וחוליים נוספים, בתום שבוע השיב שגריר הוותיקן בארץ הארכיבישוף פייטרו סמבי מכתב מהסגרטריה דיסטטו - מזכירות המדינה של הוותיקן - מכתב בו נאמר כי "האפיפיור קיבל את הפנייה אליו בעניין אלחנן טננבאום שנחטף בלבנון. המקרה הובא לתשומת ליבו של ראש ממשלת לבנון מר רפיק אל חרירי במהלך ביקורו האחרון בוותיקן. אני מנצל הזדמנות זו לשלוח לך את תפילותיי ומיטב איחוליי. על החתום אנג'לו, קרדינל סודנו - מזכיר המדינה". ב-21–26 במרץ 2000 ביקר בישראל כחלק מאירועי שנת 2000, והיה האפיפיור השני שביקר בישראל (לפניו ביקר בשנת 1964 פאולוס השישי ואחריו בנדיקטוס השישה עשר בשנת 2009 ופרנציסקוס הראשון בשנת 2014). בישראל ביקר בין היתר ביד ושם, ובכותל המערבי, שם הטמין פתק ובו בקשת מחילה על הסבל שנגרם לעם היהודי לאורך ההיסטוריה. הפתק ניתן למשמרת באוסף החפצים ביד ושם. נשיא איחוד הקהילות היהודיות של איטליה, עמוס לוצאטו, אמר כי "יוחנן פאולוס השני היה האפיפיור שעשה הכי הרבה, באופן מעשי וחומרי, לטובת העם היהודי, עם ביקורו ההיסטורי בבית הכנסת ברומא, חילופי המשלחות הדיפלומטיות עם מדינת ישראל וביקורו בכותל המערבי". לאחר מות האפיפיור פרסם משרד החוץ בישראל הודעה, ובה נאמר כי מותו הוא "אבדה גדולה בראש ובראשונה לכנסייה הקתולית על מאות מיליוני מאמיניה, אך גם לאנושות כולה. יוחנן פאולוס השני הצעיד את הכנסייה הקתולית ליחסים טובים יותר עם ישראל והעם היהודי. בפעילותו הציבורית והדתית, פעל לקדם את ההבנה והדיאלוג בין הדתות, תוך התמודדות עם העבר ומחויבות עמוקה ליצירת עתיד של אחווה ושלום בין העמים. העם היהודי, מדינת ישראל והעולם כולו איבדו היום לוחם גדול למען הפיוס והקרבה הבין דתית". תרגום לעברית של שיריו בשנת 1981 יצא בהוצאת עקד, ביוזמת המתרגם ס. גלבסקי והמוציאה לאור ומנהלת הוצאת הספרים מריצה רוסמן, ספר שירים בשם "משירי האפיפיור יוחנן פאולוס השני", מתורגמים מפולנית לעברית. ראו גם ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל קישורים חיצוניים אתר האינטרנט הרשמי של יוחנן פאולוס השני (באנגלית) יוחנן פאולוס השני, ברשת החברתית Goodreads יוחנן פאולוס ה-2, (1920-2005), אפיפיור, דף שער בספרייה הלאומית ד"ר אריה קיזל על הצלתה של ילדה יהודיה (אדית צירר) על ידי קרול וויטולה, יוחנן פאולוס השני רותי שילוני, הווידאופדיה: האפיפיור יוחנן פאולוס השני, באתר מאקו, 10 במרץ 2009 על ביקורו של יוחנן פאולוס השני ביד ושם, באתר יד ושם יואל רמתי, פולני יותר מאפיפיור, דבר, 8 ביוני 1979, באתר עיתונות יהודית היסטורית. הכומר המסור למולדתו: כיצד הפך קארול ווֹיטילה לאפיפיור יוחנן פאולוס השני, באתר historyistold.com סוכנויות הידיעות‏, מכתבי האפיפיור המנוח חשפו מערכת יחסים קרובה עם אישה נשואה, באתר וואלה, 16 בפברואר 2016 כרמה בן-יוחנן, "פוליטיקת המחוות של האפיפיור פרנציסקוס", 'הזמן הזה' - מגזין למחשבה פוליטית, תרבות ומדע מבית מכון ון ליר בירושלים, אוגוסט 2018 יוחנן פאולוס השני, באתר "Find a Grave" (באנגלית) יוחנן פאולוס השני, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) הערות שוליים