גיברלטר

גיברלטר (באנגלית ובספרדית: Gibraltar; הגייה באנגלית: [dʒɪˈbrɔːltər], "גִ'יבְּרוֹלטְר"; הגייה בספרדית: [xiβɾalˈtaɾ], "חִיבְּרַלְטַר") היא טריטוריה של הממלכה המאוחדת, הנמצאת בקצה הדרום-מערבי של אירופה, בחצי האי האיברי. היא שוכנת בצד הצפוני של מצר גיברלטר, נקודת המפגש של האוקיינוס האטלנטי עם הים התיכון, ומשקיפה על מפרץ גיברלטר. גודל הטריטוריה הוא כשבעה קילומטרים רבועים, היא גובלת בספרד מהצפון ומכל שאר הכיוונים גובלת בים התיכון. לטריטוריה חשיבות היסטורית לבריטניה ולכוחותיה של בריטניה ובה שוכן בסיס של הצי המלכותי הבריטי. פרהיסטוריה בגיברלטר התיישבו לראשונה ניאנדרטלים לפני כ-50,000 שנים, וכנראה מקום זה היה מנקודות ההתיישבות הניאנדרטליות האחרונות בעולם; הן נעלמו לפני כ-24,000 שנים. היסטוריה ערך מורחב – היסטוריה של גיברלטר גיברלטר מופיעה בספרות ההיסטורית הכתובה סביב 950 לפנה"ס בהקשר לפיניקים שישבו בסמוך אליה. צוק גיברלטר, או Mons Calpe כשמו באותה תקופה, היה נערץ על הרומאים והיוונים כאחד משני עמודי הרקולס שנוצרו על פי האגדה בידי הרקולס, במהלך משימתו העשירית. גיברלטר הפכה לחלק מממלכת הויזיגותים של היספניה עם קריסת האימפריה הרומית המערבית, וב-711 לספירה נכבשה על ידי המורים מצפון אפריקה. בזמן השלטון המורי קמה בגיברלטר ההתיישבות הקבועה הראשונה בתולדותיה בשם "ג'בל טארק" ("הר טארק", על שם המצביא המוסלמי טארק בן זיאד). עם הזמן השתבש השם ונעשה "גיברלטר". ממלכת קסטיליה הנוצרית סיפחה את גיברלטר ב-1309, איבדה אותה למורים ב-1333 ושבה וכבשה אותה ב-1462. גיברלטר הייתה לחלק מממלכת ספרד המאוחדת ונותרה ככזו עד 1704. היא נכבשה במהלך מלחמת הירושה הספרדית על ידי צי משותף אנגלי-הולנדי בפיקוד מטעמו של קרל השישי מלך אוסטריה, הטוען מבית הבסבורג לכתר הספרדי. כשהמלחמה הסתיימה - מסרה ספרד את גיברלטר לבריטניה לפי תנאי הסכם אוטרכט. ספרד ניסתה מאז להחזיר לעצמה את השליטה על גיברלטר, שהוכרזה כבר כמושבה בריטית, בהפעילה לחץ צבאי, דיפלומטי וכלכלי. גיברלטר הייתה נצורה ומופגזת קשות במהלך שלוש מלחמות שנערכו בין בריטניה לספרד, אך תמיד התוקפים נהדפו. עם סיום המצור האחרון על גיברלטר, בסוף המאה ה-18, לגיברלטר היה רקורד של 14 מצורים עליה במהלך 500 שנים בלבד. המושבה הבריטית בגיברלטר צמחה במהירות במהלך המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 ונעשתה לאחת מן העמדות הבריטיות החשובות ביותר בים התיכון. גיברלטר שימשה כנקודת אספקה ראשית לספינות שהיו בדרכן להודו דרך תעלת סואץ. בסיס ימי גדול של הצי הבריטי הוקם בה בסוף המאה ה-19. השליטה הבריטית על גיברלטר איפשרה לבעלות הברית לשלוט על הכניסה לים התיכון במהלך מלחמת העולם השנייה. גיברלטר הותקפה מספר פעמים על ידי גרמניה, איטליה וצרפת של וישי אך מבלי שנגרם לה נזק רב. הרודן הספרדי פרנסיסקו פרנקו סירב להצטרף לנאצים במבצע פליקס (התוכנית הנאצית לכיבוש גיברלטר), אך לאחר המלחמה חידש את טענת ספרד לשלטון על גיברלטר. כשהמחלוקת הטריטוריאלית סביב גיברלטר התעצמה סגרה ספרד את הגבול עם גיברלטר מ-1969 עד 1985. עמדתה של ספרד נתמכה על ידי מדינות אמריקה הלטינית, אך תוצאות משאל העם בגיברלטר הבהירו שהתושבים רוצים את שלטון בריטניה. שיחות בין ספרד לבריטניה לגבי מעמדה של גיברלטר נמשכו, אך לא נשאו פרי. מאז 1985 גיברלטר עברה שינויים גדולים כתוצאה מצמצום התחייבויותיה הצבאיות של הממלכה המאוחדת בטריטוריות שלה מעבר לים. רוב כוחות הצבא הבריטי עזבו את גיברלטר, שכבר לא נחשבה לבעלת חשיבות אסטרטגית ביטחונית מיוחדת. כלכלתה של גיברלטר מבוססת כיום על תיירות, שירותים פיננסיים, ספנות והימורים. גיברלטר היא במידה רבה בעלת שלטון עצמי, ויש לה פרלמנט משלה וממשלה משלה, על אף שהממלכה המאוחדת אחראית על ההגנה עליה ועל מדיניות החוץ שלה. ההצלחה הכלכלית שלה, הפכה את גיברלטר לאחד מהאזורים העשירים באיחוד האירופי. פוליטיקה עד היום קיים ויכוח בין ספרד לבריטניה אודות השליטה בגיברלטר, ותושבי הטריטוריה נדרשו מספר פעמים להכריע במשאלי עם בנושא זה. תושבי הטריטוריה בחרו בשני משאלי עם בהמשך ההשתייכות לכתר הבריטי. המשאל הראשון נערך ב-10 בספטמבר 1967 והשני ב-2002 (המשאל ב-2002 היה משאל פנימי ביוזמת ממשלת גיברלטר ונערך בניגוד לרצונה של ממשלת בריטניה). ספרד מעלה טענה נוספת, כי בריטניה ויתרה למעשה על ריבונותה בגיברלטר, ונתנה עצמאות לתושביו תוך שהיא מסתפקת בקיום בסיס הצי שלה. לפי הסכם אוטרכט, אין בריטניה רשאית להעביר את גיברלטר לאחרים, ובכל מקרה בו היא תוותר על ריבונותה, תחזור הריבונות לספרד. הספרדים טוענים שתנאי זה התקיים, ואילו הבריטים טוענים כי מדובר באוטונומיה בלבד, וכי נוכחות הצי הבריטי נועדה להגן על גיברלטר. צבא וביטחון ערך מורחב – הכוחות הבריטיים בגיברלטר הכוחות הבריטיים בגיברלטר (באנגלית: British Forces Gibraltar) הם תחת פיקוד מאוחד של מרכיבי הכוחות המזוינים של הממלכה המאוחדת, המוצבים בטריטוריה הבריטית שמעבר לים, גיברלטר. הכוחות אחראים על שמירת הנוכחות הצבאית הבריטית בדרום חצי האי האיברי ועל ניהול הבסיסים הצבאיים שבתחומי הטריטוריה. גיברלטר משמשת כנקודה אסטרטגית חשובה מהיותה שער הכניסה לים התיכון, וכן משמשת כבסיס קדמי (Forward Operating Base) למשימות ימיות, אוויריות ויבשתיות, ומרכיב חשוב במדיניות הביטחון וההגנה של בריטניה מעבר לים. הטריטוריה משמשת בעיקר כשטח אימונים מבצעיים לכוחות היבשה, בשל תנאי השטח הסלעיים והאקלים הנוח, וכן כתחנת עצירה ולוגיסטיקה למטוסים ולאוניות בדרכן אל ומהמזרח התיכון, ומזרחה לתעלת סואץ ואל יבשת אפריקה. בנוסף, משמשת גיברלטר כבסיס קבע לאוניות הצי המלכותי וכמוקד תמיכה לפעילות נאט"ו באזור. כלכלה גיברלטר מוכרת מזה שנים רבות כמקלט מס, אך מאז שינוי משטר המס שיישמה ממשלת גיברלטר בינואר 2011, ואשר אושר על ידי בית הדין של האיחוד האירופי, מנסה הממשלה להתנער מתדמית זו ומשווקת את גיברלטר כשער כניסה אטרקטיבי לאירופה לבעלי עסקים והון שמקורם מחוץ לשוק האירופי. בנוסף, הקרבה הפיזית של גיברלטר לאפריקה (מרוקו במרחק 16 ק"מ מצידו השני של מצר גיברלטר) ממצבת את גיברלטר גם כשער כניסה אפשרי ליבשת מדרום. בגיברלטר קיימות חברות החזקה רבות שבבעלותן חברות הפועלות באפריקה, מה שמקל עליהן בכל הקשור להעברת כספים מאפריקה וכן בתשתיות בקרה וניהול מתקדמות. יתרונות המיסוי של גיברלטר כוללים מס חברות של 10% בלבד (כשהכנסה שמקורה מחוץ לגיברלטר פטורה ממס בגיברלטר), אין בה כלל מע"מ, אין מס על רווחי הון, אין מס על דיבידנדים, אין מס ירושה, ותקרת המס ליחידים היא 25% בלבד. ישנם מספר מלונות בחוף המזרחי. חרף היותה טריטוריה בריטית, התחבורה בגיברלטר מתנהלת בצד ימין של הכביש, כנהוג בספרד השכנה ולא בצד שמאל של הכביש כנהוג בבריטניה. ב-2012 כדי לקדם תיירות, ממשלת גיברלטר יזמה את פרויקט "גיברלטרפדיה". גאוגרפיה ערך מורחב – צוק גיברלטר שטח גיברלטר כ-7 קמ"ר. היקפה כולל 12 ק"מ של חופים וגבול עם ספרד שאורכו 1.2 ק"מ. המבנה הגאוגרפי הוא רצועת חוף צרה ממערב לצוק בגובה 426 מ', שבה שוכנת העיר גיברלטר, ומצפון לצוק רצועה מישורית המתחברת לספרד. שדה התעופה שוכן על הרצועה ועל מזח מלאכותי ממערב לה, כ-200 מטר מדרום למעבר הגבול. בשדה התעופה עובר אחד הכבישים הראשיים, ולקראת כל המראה ונחיתה של מטוס יורדים מחסומים (כמו מחסומי רכבת) משני צידי המסלול. שורר בה אקלים ים תיכוני עם חורף ממוזג וקיץ חם, כאשר הטריטוריה סובלת ממחסור במים. דמוגרפיה ערך מורחב – גיברלטרים סה"כ אוכלוסיית גיברלטר מונה 33,700 תושבים. האוכלוסייה מורכבת מספרדים, איטלקים, בריטים, מלטזים ופורטוגזים. דתות מרבית האוכלוסייה קתולית (76.9%) ובמרכז העיר גיברלטר 6 כנסיות. יהדות גיברלטר ערך מורחב – יהדות גיברלטר יהדות גיברלטר מונה כ־1,000 נפש מתוך 33,700 תושבים. היא ממוצא ספרדי, בריטי ומרוקאי. בני הקהילה מתפרנסים בעיקר מהיותם תושבי מרכז סחר בינלאומי ומקלט מס. רבים מהם עורכי-דין, רואי-חשבון וסוחרים בינלאומיים. חרף מספרם הקטן של היהודים במקום, הם מהווים אחוז גבוה יחסית מהאוכלוסייה הכללית בהשוואה לקהילות יהודיות אחרות. ואומנם, ראש השרים הראשון של גיברלטר, יהושע חסן, היה יהודי. בגיברלטר פעילים 4 בתי כנסת וישנן מסעדות כשרות. בשנות האלפיים, עברו להתגורר בגיברלטר כמה עשרות משפחות של ישראלים המועסקים בעיקר בענף ההימורים באינטרנט. ב-2015 הוקמה "לשכת המסחר גיברלטר-ישראל". ערים תאומות הממלכה המאוחדת גול, יורקשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת באלמינה, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת ג'מייקה קינגסטון, ג'מייקה פורטוגל פונשל, מדיירה, פורטוגל ראו גם צוק גיברלטר המקוקים הברבריים של גיברלטר רגימנט גיברלטר המלכותי איי פוקלנד לקריאה נוספת פנחס פיק, גיברלטר, "מערכות ים", מרץ 1955, עמ' 45–49 קהילת גיברלטר - חכמיה יצירותיהם וקשריהם עם חכמי מרוקו, מאת אליעזר בשן, סיני קכג-קכד קישורים חיצוניים גיברלטר, דף שער בספרייה הלאומית אתר האינטרנט הרשמי של גיברלטר (באנגלית בריטית) גיברלטר, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית) עדי שורץ, עינת וילף, הצוק הנדיב, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2007 ג'יילס טרמלט, הסכסוך על גיברלטר מוביל למתיחות בין משפחות המלוכה, באתר הארץ, 18 במאי 2012 גרדיאן וסוכנויות הידיעות, ספרד שוקלת להגביל את המרחב האווירי של גיברלטר: "פוליטיקה של טירוף", באתר הארץ, 5 באוגוסט 2013 ערן שי, בעלי ההון מסתערים על גיברלטר, באתר כלכליסט, 14 באוגוסט 2013 איתמר קוטלר, מדינה ביום: טיול בחצי האי גיברלטר, באתר ynet, 9 ביולי 2014 אילת מאמו שי, יהודי גיברלטר: הגויים מעריצים, הישראלים מסתייגים, באתר ynet, 12 באוקטובר 2014 מפות גיברלטר מאוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית ובאתר ערים היסטוריות ביאורים הערות שוליים