מחנה הריכוז נאצוויילר-שטרוטהוף

נאצוויילר-שטרוטהוף (בגרמנית: Natzweiler-Struthof) היה מחנה ריכוז ועבודה, שהקימו הנאצים בקרבת הכפר נאצוויילר שבמחוז ווז' בחבל לורן שהיה אז מסופח לגרמניה הנאצית (כיום בצפון-מזרח צרפת), כ-50 ק"מ משטרסבורג. המחנה היה פעיל מ-21 במאי 1941 ועד תחילת ספטמבר 1944, כאשר האס אס פינה את יושבי המחנה בצעדת מוות לכיוון מחנה דכאו. המחנה שוחרר על ידי כוחות בעלות הברית ב-23 בנובמבר 1944. היסטוריה המחנה תופעל על ידי ה-DEST, אחד הארגונים שהשתייכו למחלקה הכלכלית והמנהלתית של האס אס (ה-WVHA). ארגון DEST היה האחראי העיקרי במהלך השלטון הנאצי על ניצול כוח העבודה של האסירים, השבויים ועובדי הכפייה. באזור נאצוויילר היו מחצבי שיש, והמחלקה הכלכלית של ה-אס אס (מחלקה Amt W) סברה שיהיה כדאי מבחינה כלכלית להפיק שיש זה בעזרת עובדי חינם. לכן הביאו למקום ב-21 במאי 1941 קבוצת אסירים גרמנים. את קבוצת האסירים הראשונה שיכנו בתחילה במלון בשם שטרוטהוף, ושמו נוסף לשם העיירה על מנת להבדיל בין המחנה לבין היישוב. מספרם הכולל של האסירים שעברו במחנה במהלך שלוש שנות קיומו מוערך ב-40,000. אסירים אלו הגיעו ממדינות שונות, בהן גרמניה, צרפת, ארצות השפלה, פולין וברית המועצות. המחנה תופעל במיוחד עבור חברי תנועות התנגדות בארצות אחדות למשטר הנאצי, על פי הוראת לילה וערפל. המטרה הייתה לשבור את רוחם וגופם של המתנגדים באמצעות עבודה קשה, תוך כדי העלמתם, כך שקרוביהם לא ידעו היכן הם או מה עלה בגורלם. מאחר שהאסירים לא היו מיומנים בעבודות חציבה ומשום שהסתבר שהתשואה מהפקת השיש הייתה גבולית מבחינה כלכלית (לא תמחרו כראוי את עלות השומרים ועלויות ההובלה), הוחלט לנצל את רוב האסירים לייצור נשק, לשיפוץ מנועי מטוסים ולעבודות נוספות על פי הצרכים המשתנים של הרייך, ורק מיעוט מהם הועסקו בחציבה. אולם ככל שגברו ההפצצות על מרכזי התעשייה בגרמניה גופא חיפשו הגרמנים אתרים אלטרנטיביים להקמת מפעלי נשק ובתי מלאכה. היות שממילא בוצעו עבודות חציבה והובלת עפר במחנה נאצוויילר-שטרוטהוף, חשבו הגרמנים שתצפיות לא יבחינו בהגברת הפעילות בחפירות מתחת לפני הקרקע. לכן, חפרו מתחת לאתר המחנה והקימו בתי-מלאכה תת-קרקעיים. כמו מחנות ריכוז והשמדה אחרים, היו לנאצוויילר-שטרוטהוף מחנות משנה רבים. מחנות אלה היו ממוקמים משני עבריו של הגבול הגרמני-צרפתי לשעבר, רובם במחוזות אלזס ולורן ומיעוטם בבאדן-וירטמברג. אחד ממחנות המשנה היה במדינת הסן, מחנה הריכוז ולדורף. הקרמטוריום נבנה במחנה עם פתיחתו, והיה בשימוש שוטף לשריפת גופות אסירים שמתו או נרצחו. במהלך חודש אוגוסט 1943 הסתיימה בנייתו של תא גזים במחנה. במחנה נערכו גם ניסויים בבני אדם, שתוצאתם הייתה לרוב מות המשתתפים בניסוי. גם לצורך ביצוע ניסויים אלו הובאו למקום אסירים, לרוב יהודים, בעלי מאפיינים מבוקשים. היות שהמחנה היה קרוב למכוני מחקר בגרמניה עצמה, נוצלה עובדה זו לעריכת מחקרים בשיטות הרג וביעילות תרכובות גז שונות. בתחילה נערכו הניסויים על אסירי המחנה. אולם מאחר שכוח העבודה של האסירים היה נחוץ למאמץ המלחמתי הגרמני, הובאו במיוחד לנאצוויילר-שטרוטהוף אסירים יהודים וצוענים ממחנה ההשמדה אושוויץ, על מנת להשתמש בהם לניסויי הריגה בתא הגזים. בנוסף, שימש המחנה מקור אספקה לחלקי גופות לבית הספר לרפואה של אוניברסיטת שטרסבורג. בין האסירים במחנה היה הסופר הסלובני בוריס פאהור, אשר כתב את ספרו "נקרופוליס" בהתבסס על חוויותיו מתקופת המאסר. אסירות נוספות שנרצחו בו הן סוניה אולשנצקי, אנדרה בורל, ורה לי, ודיאנה רודן, שהיו סוכנות מקומיות שפעלו בשירות מחלקת המבצעים המיוחדים של בריטניה. לאחר שנתפסו הן הועברו למחנה, ושם הזריק להן רופא המחנה זריקה שגרמה להן עילפון והן הוכנסו לקרמטוריום. לפחות אחת מהאסירות לא איבדה את הכרתה לחלוטין והתנגדה, אך הושלכה למשרפות בכל זאת. עם השחרור על ידי כוחות בעלות הברית ב-1944 שהו במחנות המשנה כ-20,000 אסירים, ובמחנה הראשי שהו כ-7,000 אסירים. מפקדי המחנה הנס היטיג; אפריל 1941 - מרץ 1942 אגון ציל; מאי עד ספטמבר 1942 יוזף קרמר; אוקטובר 1942 - אפריל 1944 פרידריך הרטיינשטיין (Friedrich Hartjenstein) ;מאי 1944 - ינואר 1945 היינריך שוורץ; פברואר עד אפריל 1945 לאחר המלחמה במשפט נאצוויילר בחודשים מאי ויוני 1946 נשפטו המשתתפים ברצח הקשריות הבריטיות. במשפטי ראשטט (Rastatt) בתקופה שבין דצמבר 1946 ונובמבר 1947 נשפטו חלק (550 איש) מסגל המחנה ותת המחנות שלו על פעילותם בו בפני בית דין של כוחות הכיבוש הצרפתים. כל מפקדי המחנה הועמדו למשפט (בהם הנס היטיג, אגון ציל, יוזף קרמר והיינריך שוורץ). באתר הוקמה אנדרטה לזכר הנרצחים, ומתקני מחנה ההשמדה פתוחים לביקורי הקהל, ומשמשים כמוזיאון. קישורים חיצוניים אנציקלופדיית השואה של מוזיאון השואה בארצות הברית נאצוויילר-שטרוטהוף (מחנה ריכוז), דף שער בספרייה הלאומית הערות שוליים