Grisehus

Grisehuset er bygninger tilpasset grisehold på en gård, men hørte til de gårdshusene som var sjeldne utover landet. De fleste gårdbrukere foret opp en gris eller flere til slakt. Et lite antall griser fikk plass i fjøsbygningen sammen med de andre dyrene. Antallet hadde sammenheng med at grisen i likhet med mennesket trengte fordøyelig mat. Normalt fikk grisene matavfall tilsatt rotvekster som kålrot, neper og poteter. Dette måtte oftest kokes. Antall griser var sterkt avhengig av avlingene. Kombinasjonen korndyrking og svineavl og et eget grisehus i gårdstunet er derfor naturlig. I Akershus fylke er denne kombinasjonen utbredt. Der man hadde mange griser til slaktedyrproduksjon hadde man grisehus som lå for seg. Huset var inndelt slik at drektige purker hadde egne binger inntil ungene var avvent. Grisematen ble kokt på stedet. Jobben som griskokk hadde lav status, jfr. Alf Prøysens memoarer. Ofte var der egen grisegård på utsida av grisehuset. Denne ble fort gjort til søledam av grisene som liker å rulle seg i fuktig jord for å hjelpe på reguleringen av kroppstemperaturen. I nyere tid er produksjon av svin og svinekjøtt storindustri, med store driftsbygninger og grisefôr på lagertanker. Referanser