Beni Hammad

Beni Hammad ili Al Kal'a Beni Hammada (arapski: قلعة بني حماد‎) su ostaci utvrđenog dvorskog grada u sjevernom Alžiru, koji je bio prva prijestolnica Hamadida. Smješten je na planina sjeveroistočno od grada Maadida, oko 225 km jugoistočno od grada Alžira. On je "vjerna slika muslimanskog utvrđenog grada" i zbog toga je upisan na UNESCO-v popis mjesta svjetske baštine u Africi 1980. godine. Beni Hammad je 1007. godine izgradio Hammad ibn Buluggin, sin Buliggina ibn Zirija, osnivača Alžira. Grad je postao prijestolnica hamadidskih Berbera i odupro je se opsadi ziridskih snaga 1017. godine. Kada mu je zaprijetila konfederacija arapskih beduina Banu Hilal 1090. godine, grad je napušten i naposlijetku su ga uništili Almohadi 1152. godine. Beni Hammad je okružen zidinama dugim 7 km, a unutar njih se nalaze četiri stambena kompleksa i najveća džamija izgrađena u Alžiru, sve dok nije izgrađena džamija u Mansurahu. Oblikom je slična Velikoj džamiji u Kairuanu, s 13 brodova i osam apsida, te 25 metara visokim trokatnim minaretom koji je poslije onog u Sidi Boumerouane, najstariji u Alžiru (a izgledom podsjeća na toranj u Sevilli). Unutar grada iskopani su mnogi predmeti od terakote, dragulji, kovanice i keramika, što svjedoči o visokom stupnju civilizacije za dinastije Hamamida. Između ostalog, u gradu se nalazi nekoliko česmi s motivom lava. Ostaci emirove palače, poznate kao Dal al-Bahr, imaju tri stambena dijela odvojena vrtovima i paviljonima. Ime Dal al-Bahr palača je dobila po kvadratičnom bazenu veličine 67 x 47 metara, koji je s jedne strane imao pristanište za brodove. Bazen je bio okružen trijemom koji je imao monumentalni ulaz na istočnoj strani. Zapadno od bazena je bila uzdignuta terasa i dvorište s vrtovima. Izvan zidina palače vrtovi duljine 100 metara su se širili, u smjeru istok-zapad, cijelim gradom. Vrtovi još uvijek nisu istraženi, ali su u njima otrkivene ukrašene česme. "Dvorac svjetlosti svjetionika" se nalazi na vrhu stijene koja je dominirala okolicom, a njegov plan je inspiriran oblikom istočne palače. Izvori D. Fairchild Ruggles, Islamic Gardens and Landscapes, University of Pennsylvania Press, 2008., str. 165. Vanjske veze Plan grada (en) Posjećeno 20. svibnja 2011.