ביליס

בִּילִיס (באלבנית: Byllis; ביוונית: Βύλλις, נהגה גם: בּוּלִיס) הייתה עיר עתיקה חשובה בדרום איליריה, כיום בשטח דרום-מרכז אלבניה. העיר שימשה כמרכז פוליטי, צבאי ותרבותי של שבט האילירים ביליונים והייתה אחת הערים הגדולות והמבוצרות באזור בתקופות הקלאסית, ההלניסטית, הרומית והביזנטית. ב-7 באפריל 2003 הכריזה ממשלת אלבניה על ביליס כפארק לאומי ארכאולוגי. מיקום ביליס שוכנת על רמה בגובה של כ-547 מטר מעל פני הים, בסמוך לכפר Hekal במחוז פייר שבאלבניה. המיקום האסטרטגי שלה על הגדה המזרחית של נהר ויוסה איפשר שליטה על העמק הפורה והדרכים המסחריות באזור. העיר נמצאת כ-25 קילומטרים, בקוו אווירי מהעיירה ולורה שלחוף הים האדריאטי. היסטוריה ייסוד ביליס נוסדה בין השנים 370–350 לפני הספירה על ידי שבט הביליונים, כחלק מהקהילה האילירית באטינטניה (Atintania). העיר התפתחה על בסיס יישוב פרה-עירוני מוקדם יותר ונבנתה על פי התוכנית האדריכלית של מתכנן הערים היווני הנודע היפודמוס איש מילטוס, הידוע גם כאבי התכנון העירוני האירופי. תכנון היפודמי עד היום מתייחס לחלוקת שטח העיר על ידי רשת רחובות מקבילים החוצים זה את זה בזוויות ישרות ויש בה חומות בצורות, אגורה, תיאטרון, סטואות, גימנסיון ומבני ציבור נוספים. ביליס עברה תהליך של הלניזציה, ובמאה ה-2 לפני הספירה הדיברו בה יוונית. התקופה הרומית והביזנטית במהלך המלחמות הרומיות-איליריות במאה ה-2 לפני הספירה, הבייליונים תמכו ברומאים נגד השלטון האילירי, העיר נכבשה על ידי הרומאים ובשנת 30 לפני הספירה הפכה לקולוניה רומית בשם Colonia Byllidensium. בתקופה הביזנטית, ביליס הפכה למרכז נוצרי חשוב. נבנו בה מספר בזיליקות, הגדולה שבהן משתרעת על שטח של יותר מהקטר אחד ונחשבת לאחת הגדולות באזור. במאה ה-6 לספירה, תחת שלטון הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, העיר צומצמה בגודלה והוקפה בחומה חדשה. ראו גם איליריה הערות שוליים קישורים חיצוניים ביליס ממעוף רחפן