Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2011-02-01

Vi har en ordning i dag som kan gi støtte til kulturen, og det er gjennom private midler. Noen mener det vil bli mer til flere og at museene også vil dra nytte av dette. Gaveforsterkningsordningen er en tilleggsordning som jeg synes er meget, meget bra, og jeg synes det er synd at man ikke ønsker å vurdere eller se på ordningen, som gjør at man kan få mer ut av hver krone. Operaen er et eksempel på en institusjon som mottar privat støtte. De mottar veldig mye penger, og klart: Det går på bekostning av andre. Det er klart at de tar fra andre når de tar så mye sponsormidler som de gjør. Men dette er en ordning som statsråden synes er helt ok, og nærmest oppfordrer til. Men jeg vil si én gang til: Den tar fra andre. Noe mer penger til museene på nye ordninger er statsråden altså ikke villig til, har jeg forstått, men på hvilke andre områder ser statsråden at hun kan samarbeide med private når det gjelder museumssektoren?

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2011-02-01

Jeg synes å legge merke til at representanten Aspaker var nesten helt fornøyd, men ikke helt. Det tar jeg som en liten utfordring – for å ha noe å strekke oss etter. Det er klart at det er alltid muligheter til forbedringer nesten på alle nivåer, men her har vi et systematisk arbeid på gang, og vi må prøve å utvide det. Det vi først og fremst trenger, er å vekke norsk ungdoms interesse for Russland, for å se hvilke muligheter som ligger der, hvilke enorme samarbeidsmuligheter som er der, og hvilke muligheter som ligger på arbeidsmarkedet framover. Jeg var i Kirkenes i forrige uke for å sette i gang Ny GIV i Finnmark. Finnmark har spesielle utfordringer når det gjelder gjennomføring av videregående opplæring. Der traff jeg bl.a. en klasse som gikk på bygglinjen, og de hadde vært i Arkhangelsk på tur. Når vi snakker om utveksling av elever og studenter, og om hvem som har nytte av russisk språk osv., må vi tenke i bredden. Her kommer det også til å være mange med fagbrev og annen type fagkompetanse enn høyskoler og universitet som har god nytte av å ha gode kunnskaper i russisk språk og kultur. For vårt mål er jo at det i dette området skal bli et mer felles arbeidsmarked mellom Russland og Norge, og jo mer kjennskap og kunnskap vi har, jo bedre er det. Så la oss utvide perspektivet til også å dreie seg om fagarbeidere og hele næringslivet. Jeg er veldig enig med representanten Aspaker i at for næringslivet ligger det noen muligheter her som er uutnyttet, og som har et enormt potensial. Jo mer man snakker med næringslivsfolk, jo flere morsomme historier kan en høre om hva misforståelser om kultur og tradisjoner kan føre til. I beste fall morsomme historier, i verste fall at kontrakter går tapt, og at samarbeidsmuligheter ikke utvikles videre. Jeg tar med meg det engasjementet som Elisabeth Aspaker har, de konkrete forslagene som hun fremmer i forhold til å tenke stipender for lærere osv., men også det med å tenke oss et mer helhetlig løp fra grunnskole til videregående opplæring – og legge til et utvidet perspektiv i forhold til hvilke yrkesgrupper det kan være som har interesse av både kultur og økt språkforståelse. Jeg tror at med en så bred tilnærming kan vi omsette det engasjementet som nå er på mange hold, i en mer strategisk plan.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2011-02-01

Jeg har lyst til å takke særlig interpellanten, men også de tidligere talerne og statsråden for en god debatt – en debatt om et viktig tema. Jeg synes også de signalene som kommer fra statsråden om at hun ikke bare vil jobbe med dette opp mot sine nordiske kolleger, men også vil involvere andre departementer, er rosverdig, og noe vi selvfølgelig vil komme til å følge opp fra Stortingets side. Statsråden sier at dette ikke er vekstnæringer. Det har hun sannsynligvis rett i. Men mange av disse fagene er viktige eksponenter for tidligere vekstnæringer og således en svært viktig del av norsk kulturarv. Jeg har lyst til å starte med en avsporing – det er like greit å ta avsporingen med en gang, så jeg gjør det nå. Da norske vikinger på 800- og 900-tallet kom til Storbritannia, sto restene etter to- og treetasjes romerske bygninger igjen fra en sivilisasjon som var gått i glemmeboken. Vikingene fant ikke noen annen forklaring på hvordan man kunne ha bygget treetasjes bygninger enn at det måtte ha vært kjemper som hadde gjort det. Etterkommerne etter vikingene vet at sånn var det ikke. Tvert imot var det sånn at kunnskapen om å bygge i tre etasjer hadde romerne utviklet flere hundre år før, men den var glemt i datidens Storbritannia. Men det er altså eksponenter for tidligere viktige vekstnæringer vi snakker om i Norge. Jeg ser vanskelig for meg hvordan man kunne ha eksportert sild fra Nord-Norge og Vestlandet til Europa uten å ha folk som kunne lage tønner å ha den i. Jeg har vanskelig for å se hvordan de kunne ha rodd over Nordsjøen uten seilmakere til å lage seilene til fartøyene som skapte velferd og velstand i hele Norge. Dette er det viktig at vi kan ta vare på i framtiden. Det er viktig at vi sørger for at vi ikke går i den fellen som angelsakserne gjorde, og glemmer den kunnskapen man tidligere hadde hatt, men at man beholder den. Så får vi håpe at vi slipper å bli tvunget til å reise over Nordsjøen med seil i framtiden. Det er viktig at vi beholder den kunnskapen vi har opparbeidet oss gjennom århundrene. Også våre stavkirker og våre middelalderkirker trenger håndverkere for å kunne vedlikeholdes. I Trondheim har vi et av de få sponhusene i Norge. Å bygge sponhus er det veldig få mennesker som kan i dag. Den kunnskapen må opprettholdes. Mitt poeng er at det er viktig at vi har denne kompetansen i Norge. Det er viktig at norsk ungdom, men også selvfølgelig voksne får tilgang på denne kunnskapen. Samtidig er det viktig at vi ikke overlater dette til miljøer som er så små og så marginale at de risikerer å forsvinne, ikke fordi vi på Stortinget eller i regjeringen vedtar det, men fordi miljøene rett og slett blir så små at de ikke lar seg opprettholde. Derfor er det nordiske initiativet, som bl.a. representanter for Det norske storting har tatt i Nordisk Råd, kjempeviktig. Får vi til et nordisk samarbeid om å beholde disse fagene, har vi muligheten til å lykkes. Jeg tror at hvis vi satser på å gjøre dette alene i Norge, kan vi risikere at disse fagene forsvinner, ikke fordi vi ikke har vilje her i Stortinget til å beholde dem, men fordi miljøene blir så små. Jeg synes at mange av innleggene i debatten i dag har gitt grunn til optimisme, og jeg kan bare love at vi kommer til å gi regjeringen støtte i det videre arbeidet med å sikre disse for norsk kulturarv veldig viktige håndverksfag.