Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2000-04-13

Dette er jo blitt en typisk debatt: Fremskrittspartiet prøver å latterliggjøre dette ved å understreke dette med lotteri og spill. Poenget er å åpne for en økt innvandring for å skape et flerkulturelt samfunn og gi større rom for at flere kan få anledning til å komme til Norge og bosette seg her og også få norsk statsborgerskap. Som alle vet, har ikke SV sugd dette av eget bryst; dette er jo et system som er utprøvd andre steder. Om modellen er god, kan vi selvsagt diskutere, og vi kan ønske å finne bedre modeller, men dette er en modell som er utprøvd, et system som er utprøvd, bl.a., som alle kjenner til, i USA. Så kan man diskutere om dette fungerer godt nok. Men i alle fall har det gjort at man i USA har tatt imot innvandrere fra en del land som man ellers sannsynligvis ikke ville ha tatt imot innvandrere fra, og åpnet for økt innvandring. Og det var det som var poenget med dette forslaget og et viktig moment for oss. Det er grunn til å være bekymret når spesielt Arbeiderpartiet understreker dette med arbeidsinnvandring og behovet for arbeidskraft og setter dette forslaget opp mot det at vi har arbeidsledighet i Norge. Er det noe som er med på å fremelske rasisme, så er det nettopp den type argumentasjon der man trekker frem at vi fortsatt har arbeidsledighet – og vi har ganske stor arbeidsledighet i Norge – og setter det opp imot en økt innvandring og det at vi tar imot asylsøkere i Norge. Dette er altså med på å fremelske den rasismen som vi ikke ønsker skal fremelskes, og som da blir god mat for visse partier her i Stortinget. Og vi beklager at Arbeiderpartiet spesielt trekker frem dette som et viktig signal og i liten grad diskuterer det som egentlig er noe av intensjonen med forslaget, å åpne for økt innvandring for på den måten å stimulere til et flerkulturelt samfunn.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2000-04-13

Det vi diskuterer her i dag, er jo først og fremst om Norge skal være i stand til å delta i internasjonale operasjoner og hvordan, ikke hvilke operasjoner eller hva slags mandat operasjonene skal ha. Det kommer antakelig til å måtte innebære mye større vurderinger og kanskje være mer konfliktfylt enn det dagens debatt har vært. Jeg skulle gjerne hatt noen vurderinger fra forsvarsministeren om NATOs nye strategiske konsept og utviklingen av NATO i retning av et NATO som tar seg til rette på egen hånd, uten å sikre seg i folkeretten eller i menneskerettighetene, altså uten FN-mandat og OSSE-mandat, og hva slags linje forsvarsministeren ønsker å følge i forhold til den diskusjonen som nå går i NATO om hva dette nye konseptet faktisk kommer til å innebære. Det andre spørsmålet dreier seg om penger. Jeg skjønner at Høyre og Fremskrittspartiet er bekymret. Men på meg virker nå diskusjonen om økonomi i Forsvaret ganske merkelig hvis det ikke er slik at vi skulle klare å kunne finansiere operasjoner der norske styrker faktisk kan gjøre en innsats for freden rundt omkring i verden hvis forutsetningene er til stede, når forsvarsinvesteringene som foretas, beløper seg til mange milliarder kroner og legger beslag på så mange ressurser at nytt materiell må ligge i opplag fordi man ikke har mulighet til å bruke det. Hvorfor i all verden er det ikke mulig å få Forsvaret til å bruke pengene på det som er viktigst?

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-04-13

I tiden fremover vil det bli stilt helt nye krav til norsk militærpersonell. Utgangspunktet er at våre allierte i NATO forventer at Norge skal stille opp i krisesituasjoner på fremmed jord. Norge skal i henhold til NATO-traktatens artikkel 5 være villig til å stille opp i forsvaret av et annet NATO-land. Ikke-artikkel 5-operasjoner, operasjoner utenfor alliansens kjerneområde, vil ventelig bli tillagt stadig større vekt i NATO i årene fremover. Dette er omhandlet i innstillingen fra forsvarskomiteen om det norske Forsvarets tilpasning til deltakelse i internasjonale operasjoner. Som en del av denne tilpasningen kan det ikke være tvil om at målet må være at Norge snarest setter seg i stand til å oppfylle allerede inngåtte forpliktelser på dette området, og gradvis utvider og styrker Norges kapasitet til å delta i internasjonale militære operasjoner i tiden som kommer. For å understreke betydningen av dette har Fremskrittspartiet og Høyre tatt dette inn i innstillingen som en egen merknad. I den siste statusrapporten fra Forsvarsstudie 2000, forsvarssjefens utredning om Forsvarets oppgaver i fremtiden, konkluderes det med at verneplikten skal differensieres mye mer enn den er i dag. Blant annet vil den stridende delen av de vernepliktige bli mer profesjonalisert. I henhold til våre forpliktelser peker mye i retning av at dette er en riktig tankegang. Men for å få til dette må forholdene legges til rette. Vilkår som lønn og forsikringsordninger må nå bringes i orden. Dette er ved høringer i komiteen blitt lagt helt avgjørende vekt på av alle forsvarsorganisasjonene. Uten tvil vil dette bli meget kostbart, men skal Norge for fremtiden kunne stille opp i internasjonale operasjoner, må dette være et absolutt krav og en nødvendighet. En ting er imidlertid de menneskelige resurser og vilkår, en helt annen og også helt avgjørende faktor er de materielle ressursene. Det kan overhodet ikke være tvil om at dette må være i orden, ikke minst av hensyn til våre soldaters liv og helse. Det vil naturligvis også være et krav og en selvfølgelighet sett med våre alliertes øyne. Alt annet vil bidra til at Norge vil bli sett på militært som en B-nasjon. Norges forsvar har gjennom hele 1990-årene blitt nedbygd. Til tross for Fremskrittspartiets og Høyres protester og motstand har vi vært vitne til de sittende arbeiderpartiregjeringers – og sist den såkalte sentrumsregjeringens – iherdige forsøk på reduksjoner av forsvarsbudsjettene. Den forrige regjering bidrog i høy grad til usikkerhet og manglende vilje til helt nødvendige investeringer i materiell. Den sittende regjeringen har gjennom sin noe forvirrende behandling av fregattinnkjøpet vært med på å spre en ny usikkerhet som har overrasket mange. Nedbygging av det norske forsvaret og mangel på anskaffelse av nytt materiell i hele etterkrigstiden har satt oss som nasjon i den situasjonen at behov for nytt militært materiell er både påtrengende og nødvendig hvis det er vilje til at vi skal ha et militært forsvar. Jeg forventer at Regjeringen ser alvoret i situasjonen, ikke minst, som nevnt, av hensyn til sikkerhet og forventninger til vårt personell som skal delta i krevende utenlandsoperasjoner. Dette må jo i høyeste grad være en forutsetning for å oppfylle vår tilpasning av Forsvaret til deltakelse i internasjonale operasjoner. Dette betyr med andre ord en kraftig opprustning av vårt materiell, rett og slett et skippertak. At vi på grunn av en stadig utsettelse av fornyelse har sterkt behov for nye fregatter, nye kampfly og nytt utstyr til Hæren, har flertallet i Stortinget vært enige om. At det nå varsles vaklende holdninger til dette fra Regjeringen og enkelte representanter, er svært foruroligende. Skal vi imidlertid være en nasjon som skal delta i internasjonale operasjoner, som flertallet i Stortinget altså mener, må vi ta alle konsekvensene som dette medfører. Dette av hensyn til nasjonens sikkerhet og anseelse, og ikke minst av hensyn til vårt personells sikkerhet og mulighet.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-04-13

Det var en taus forsamling, en veldig taus forsamling. Medmennesket og representanten Odd Einar Dørum er bak i salen. Jeg hadde ventet at når Venstre ikke har noen representant i komiteen, så hadde han i hvert fall tatt ordet som tidligere justisminister i en slik viktig prinsipiell sak for enkeltindividet og enkeltmennesket. Men der følger ikke Venstre opp det de sier i festtaler. Høyre og ordfører for saken, Bjørn Hernæs, har ikke redegjort for de utfordringene han har fått i spørsmålene. Hva vil Høyre gjøre overfor disse hederskvinner og -menn som er kommet opp i en vanskelig livssituasjon, som har problemer, og som har gjort en innsats for kongeriket? Arbeiderpartiet finner det ikke verdt å ta ordet i saken. Og Kristelig Folkeparti, som skal verne om det gode, de kristne grunnverdiene, og snakker om menneskeverdet – hvilken respekt for menneskeverdet er det Kristelig Folkeparti utviser her overfor disse personene? Ingen. Og det er betegnende for diskusjonen og debatten. Jeg hadde håpet at enkelte andre i hvert fall kunne strekke sine hender, ikke mot himmelen, men mot presidenten og be om ordet for å redegjøre fra Stortingets talerstol for hvorfor de har det standpunktet de har i saken, og ikke glemme disse personene på den måten som de gjør.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-04-13

Jeg skal bare tillate meg å ta opp et par saker som jeg ikke fikk tid til å berøre i mitt første innlegg. En av disse tingene kan kanskje være litt vanskelig å svare på på stående fot, men jeg vil allikevel gjøre et forsøk. Meg bekjent er det slik at særavtalen for tjenestegjøring i internasjonale fredsoperasjoner løp ut 31. desember 1999, og så vidt jeg forstår, viderefører man da denne avtalen i en eller annen forståelse. Men slik kan det jo ikke fortsette, for da kommer vi nettopp i den samme sumpen som man har vært i over lengre tid. Jeg har forstått det dit hen at man i hvert fall fra organisasjonenes side har hatt et ønske om å legge denne forhandlingsprosedyren til Arbeids- og administrasjonsdepartementet. Det kan for så vidt kanskje tenkes å være en vei å gå, men jeg mener at den siste avtalen var mellom Forsvarsdepartementet og organisasjonene. Det kunne være greit å vite om det er slik også etter regjeringsskiftet at man tenderer mot å føre forhandlinger i AAD-regi. Fra eget politisk ståsted vil jeg gjerne gi uttrykk for at dersom man kommer til at forhandlinger føres med FD, ville det være langt mer beroligende, for vi føler det i hvert fall slik i Fremskrittspartiet at Forsvarsdepartementet er det som best forstår det særskilte i det som må legges inn i slike avtaler, og at å føre forhandlinger med AAD, slik jeg har forstått at den foregående regjering la opp til å gjøre, fører galt av sted, selv om det har vært visse forbindelser mellom den tidligere forsvarsministeren og nevnte departement. Det behøver antakelig heller ikke å føre noe særlig godt med seg – hva vet jeg? Så mitt spørsmål er: Har man fra Regjeringens side nå intensjoner om å føre forhandlinger i raskt tempo gjennom FD, og på en slik måte at man ikke blander inn de elementer som har tjeneste i utlandet, hvis fremste skadefrekvens oppstår gjennom åpning av champagneflasker? Jeg tenker her på Utenriksdepartementet. Er det altså slik at man nå kan greie å gjennomføre forhandlinger på en slik måte at man får med seg de elementene som skal være knyttet til det å operere med internasjonale styrker? – Det var det ene. Så var det representanten Steensnæs, som sa at Norge «er å regne med» i forsvaret. Da må jeg si at det rimer svært dårlig med representanten Steensnæs" holdninger til forsvarsbudsjettene. Hvis det er slik at Kristelig Folkeparti mener at det er bedre å ha en fin front, er det jo greit – det holder kanskje til det. Men Steensnæs og Kristelig Folkeparti bør huske på at av og til gjør man helomvending, og hvis man da er noe tynnkledd på ryggen, skjemmer det.