Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2015-10-13

Jeg vil starte med å si at jeg våkner hver morgen og er dypt takknemlig for å bo i et land som folk flykter til, og ikke fra. Dette er en alvorlig situasjon først og fremst for de landene som er i krig, og for de menneskene som rammes, men det er klart det er store utfordringer også for oss og for andre europeiske land. Da kommer jeg til mitt første prinsipielle punkt: SV er imot at man bruker bistandsmidler og utviklingsmidler til å finansiere flyktningtiltak i Norge – ikke fordi det handler om ODA-godkjenning eller ikke, men på grunn av det som statsministeren sa i sin innledning i stad, nemlig at det vi må gjøre nå, er å sikre at færre folk har behov for å flykte. Da må vi øke bistanden i de områdene som trenger stabilitet. Vi trenger også å øke bistanden kraftig i nærområdene, i flyktningleirene, slik at situasjonen der blir til å leve med, og slik at det er de som ikke har sikkerhet, som må ut av de områdene – slik det er i dag. Derfor kommer vi i dag til å stemme imot de kuttene som gjelder bistand. Når det gjelder retur, er ingen partier imot at man skal returnere dem som ikke skal ha opphold. Det SV har vært kritisk til, er det hysteriske måltalljaget som Politiets utlendingsenhet sjøl sier medfører at de må gå på gata og utføre alminnelig utlendingskontroll for å finne nok mennesker, istedenfor for det første å konsentrere seg om god og sikker identifisering slik at vi vet hvem som er her, og for det andre sende ut de alvorlig kriminelle som er en trussel for dette samfunnet. Dette er en feil prioritering, sier politiet. Da er jeg litt overrasket over at regjeringen og flertallet ikke hører det. Det handler altså ikke om å returnere dem som skal returneres, men om hvordan dette arbeidet skal gjøres. Punkt to: Dette forslaget, som kom nå, kom for seint. Vi støtter det som ligger der – bortsett fra kuttene i bistand – men det er for svakt. Det er for svakt på flere punkter. Vi har fått økt bevilgningene på noen punkter, men jeg vil peke spesielt på barnefaglig kompetanse, som Stortinget har vedtatt at det skal være i alle ledd. Det må også være til stede i PU, i registreringen. Når det gjelder kvaliteten på mottakene for enslige mindreårige asylsøkere, er det varskorop nå, både fra kommunene og fra de statlige mottakene. Jeg er mor og har hatt tenåringer. Hvis ikke flere enn én voksen skal ha ansvaret for 30 stykker som er traumatiserte, som har vært uten voksenkontroll lenge, og som kanskje på vegen har blitt fanget opp i kriminelle miljøer – og kan bli det her – og hvis det ikke er noen voksne som ser dem, noen som vil dem vel, vet vi i hvert fall hvem det er som ser dem. Så kjære vene, la oss øke voksentettheten og den barnefaglige kompetansen rundt disse ungdommene slik at det går dem og samfunnet vårt vel, for dette går galt hvis vi ikke gjør det. Det er også sterkt behov for flere verger og ikke minst behov for å styrke fylkesmennenes arbeid med tilsyn – de har jo ansvar for tilsyn med hele barnevernet. Vi er nødt til å gjøre noe på dette området, for vi vet at det er veldig mange som har vært utsatt for alvorlige ting, og som risikerer å bli utsatt for nye alvorlige ting hvis vi ikke sikrer dette bedre enn det vi klarer nå. Til slutt til raskere bosetting: Ja, vi må ha raskere bosetting, alle er enige om det. Rask bosetting er god integrering. Alle skal bosettes, ingen kan bo noe annet sted enn i en kommune. Derfor har SV fremmet forslag om dette, og vi vil også fremme nye forslag om at folk må begynne å jobbe – fort. Det er mulig å registrere folk ved irisidentifikasjon, jeg har testet det sjøl. Man kan ikke jukse med identiteten sin da – man kan i hvert fall operere med bare én. Jeg mener at noe av det viktigste vi kan gjøre, er å gi signal til folk som kommer hit om at her skal man bosettes og integreres med én gang, man skal lære språk, og man skal jobbe hvis man kan. Nå er det sånn at vi nekter folk som kommer hit, å jobbe, og det gjør jo at mange blir syke av å sitte og vente veldig lenge. Så det å få på plass en ny, rask bosettingsordning, mye bedre introduksjonsordninger og muligheter til å jobbe fort er det som gjør at vi kan lykkes med denne vanskelige oppgaven.