Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2000-06-15

Bare en kort kommentar. Når disse lønnsjusteringene blir behandlet i Stortinget, er det alltid tilrådd av Regjeringen at man skal ha full dekning for lønnsoppgjøret. Og Stortinget slutter seg alltid enstemmig til, det er aldri en kommentar til det. Jeg bare minner om det. Før i dag har vi diskutert kommuneøkonomien. Der foregår det ikke like greit, der er det problemer både med å finne dekning for de lønnsoppgjørene som staten forhandler fram sjøl for lærerne, og ikke minst for de nødvendige lønnsøkningene som kommer som følge av de forhandlingene som føres i kommunesektoren. Det er et stort behov for å få en god lønns- og arbeidsgiverpolitikk i offentlig sektor generelt, for vi står overfor et stort behov med hensyn til å rekruttere og beholde kvalifiserte og dyktige fagfolk. Jeg vil bare minne om det. Jeg går sjølsagt inn for innstillingen, men jeg må si at denne forskjellsbehandlingen liker jeg svært dårlig.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2000-06-15

Jeg skjønner på Hill-Marta Solberg at man trenger pinsett og lupe for å se forskjellen mellom Arbeiderpartiets og sentrumspartienes kommuneopplegg for inneværende år, men denne diskusjonen om opplegget for neste år viser at det kan være noen større forskjeller. Uansett, det som er mitt store hjertesukk når jeg hører på denne diskusjonen, med litt fartstid på Stortinget, er at når Arbeiderpartiet er i posisjon, er det sentrum som ønsker litt mer til kommunene. Når sentrum er i posisjon, er det Arbeiderpartiet som ønsker litt mer til kommunene. Hvis man er i en situasjon hvor de forhandler med hverandre, blir det litt mer til kommunene, men det blir litt etter innfallsmetoden og litt etter hvilket år det er. Det skjer ikke i forbindelse med revidert, fordi da kan man kjøre slalåm, og da ender man på en forholdsvis liten differanse. Det som er det store paradokset, er at et stortingsflertall ikke klarer å prioritere over tid en skikkelig satsing på offentlig sektor og derigjennom en skikkelig satsing på Kommune-Norge. Vi er inne i en gigantisk omfordeling. Den har vart på hele 1990-tallet. Det har betydd at privat sektor har vokst mye sterkere enn offentlig sektor, og det er det paradokset som slår inn i hverdagen til hver enkelt av oss. Det er det paradokset mine unger ser hver eneste dag på skolen, når de ser hvor dårlig standard det er, når de har de råd til å pusse opp halve skolen og ikke den andre halvparten, mens den standarden de har privat, er mye høyere. Det er det som er så sprøtt, når foreldre som ønsker en god offentlig skole, begynner å snakke om at jammen, skal tro om vi ikke må foretrekke en privat skole, for våre egne små poder driver vi ikke og gambler med. I Skien kommune, som er nær der jeg var i min barndom, fikk man diverse små svømmebassenger rundt omkring på 1970-tallet for at ungene skulle lære å svømme. Det var god trim og fint om vinteren og i det hele tatt. Nå er alle tømt for vann, for de har ikke råd til å ha oppvarmet vann og holde dem ved like. Den slags småligheter finner man rundt over alt. Den offentlige sektoren som man bygde ut på 1960- og 1970-tallet, er man nå i ferd med å knipe inn på. Derfor hadde man trengt et stortingsflertall som satte seg som mål at man systematisk skulle satse på å omfordele slik at man fikk opp standarden på offentlig sektor, slik at vi gikk av gårde med hjertebank til helsestasjonen, til skolen og hvor det skulle være, og at det lyste av offentlig sektor, slik vi gjerne ville ha den. Ingen må tro at SVs forslag om 4 milliarder kr utover det Regjeringen har foreslått, vil bety fest og lettsindigheter rundt omkring i kommunene. Det er et godt påslag, men det er også meget nøkternt i forhold til de forventningene vi har, fordi vi forventer en standard som er mye bedre enn det vi har nå, og vi forventer et mangfold i tjenestene som er mye større enn det vi har nå. Vi kommer til å kreve framover et mye mer individuelt rettet tjenestetilbud, et mye mer individuelt rettet skoletilbud.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-06-15

Jeg vil i likhet med Breimo også komme inn på skattegrepet. Fremskrittspartiet var imot denne kompensasjonsordningen i skatteligningen, fordi vi ser på bønder som selvstendig næringsdrivende, og vi vil at alle selvstendig næringsdrivende skal ha lik behandling skattemessig. Men Kristelig Folkeparti hadde en annen oppfatning. Dessuten oppfattet vi det slik at dette ikke bidrog til å løse noen strukturproblemer i landbrukspolitikken. Men Kristelig Folkeparti var også, som representanten nevnte, enig i at man skulle ha denne ordningen, og at den skulle gjelde for hele året. Og da kom jeg til å tenke på at i en god del utkantkommuner i Norge er kanskje et sted mellom 10 og 20 pst. av de som skatter til kommunen, bønder. Vi vet jo at inntektsskatten er totalt 28 pst., og så vidt jeg husker, er over halvparten av dette beløpet til kommuner og fylkeskommuner. Og det vil jo bety at en rekke utkantkommuner vil få reduserte inntekter på grunn av denne ordningen. Vi vet jo at kommuner og fylkeskommuner i Norge har hatt store problemer – ja, i fjor var det vel samlet underskudd på 12 milliarder kr. Og mitt spørsmål til Kristelig Folkeparti blir da: Hvordan ønsker man å kompensere for dette inntektsbortfallet til kommuner og fylkeskommuner? Og så var det jo en annen mening med dette skattegrepet, og det var at man skulle få økt rekruttering i en del kommuner. Men vil det ikke være sånn at en del hobbybønder og deltidsbønder som sitter med noen teiger her og der, nå vil sitte med dette fordi det vil lønne seg for dem, for de får mindre skatt? Hvordan ser Kristelig Folkeparti på den problematikken, og vil de intensjonene som Kristelig Folkeparti har i landbrukspolitikken, bidra i den retning?

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-06-15

Eg ventar ikkje at det avgiftskåte Kristeleg Folkeparti skal skjøne så mykje av eit nytt system når ein har grave seg ned i eit gammalt system. Eg har heller ikkje sagt at ein skal straffe dårlege kommunar. Eg har sagt at ein ikkje skal straffe kommunar som verkeleg gjer noko sjølve for å skape eigne inntekter. Men ein er ikkje nøydd til å straffe dårleg styrte kommunar for det. Ein treng berre ikkje premiere dei, slik som systemet er i dag, nemleg at ein tek frå dei som kanskje gjer noko sjølve, jf. då Kristeleg Folkeparti m.a. tok frå kommunane selskapsskatten og la den inn i fordelingspotten. Det er eitt system. Når ein stykkprisfinansierer helse, omsorg og utdanning gjennom eit statleg finansiert ansvar, har det ingenting med kommunal økonomi å gjere når vårt system kjem inn. Dermed kan vi ta vekk regionaltilskotet, og vi kan ta vekk Nord-Norge-tilskotet og la det gå inn i den potten som skal dekkje opp stykkprisfinansieringa med statleg økonomisk ansvar for helse, omsorg og utdanning. Det er mogleg at eg må bruke litt meir tid enn eit replikkordskifte for å få representantane frå Kristelig Folkeparti til å forstå det, men eg skal ta meg den tida. Eg reknar med at eg får tid til å gjere det utover kvelden.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-06-15

Det bør komme helt klart fram i denne debatten at Arbeiderpartiet nok en gang vil påtvinge det norske folk økte skatter og avgiftsbyrder. I proposisjonen om kommuneøkonomien for 2001 sier Arbeiderpartiet i realiteten at de vil tvinge kommunene til å innføre eiendomsskatt. Nettopp eiendomsskatt, som er en av de mest upopulære, urettferdige, usosiale former for skattlegging av det norske folk som finnes, vil altså Arbeiderpartiet presse kommunene til å innføre. Hvorfor kan ikke Arbeiderpartiet for én gangs skyld se på hvordan ting kan gjøres billigere, enklere, mer effektivt og mer rasjonelt i offentlig sektor, f.eks. ved hjelp av mer marked, mer konkurranse, fremfor ensidig alltid å skulle øke skatter og avgifter hver gang det offentlige trenger mer penger til å fortsette sin ineffektive drift? Hvorfor må alltid økte skatter og avgifter være den eneste løsningen for Arbeiderpartiet? Og hva slags modernisering og fornyelse ligger det i disse tradisjonelle grepene? Statsministeren har tidligere uttalt at Arbeiderpartiet skal vinne det neste valget på oppnådde politiske resultater. Er det slik at ett av disse politiske resultatene er at man har påtvunget flest mulig av landets innbyggere eiendomsskatt, må jeg si jeg begynner å lure. Er det tvangsinnføring av eiendomsskatt som skal gjøre Arbeiderpartiet til landets neste vinner?

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2000-06-15

Vedtaket om å bygge Gardermoen flyplass med tilbringersystem basert på jernbane ble fattet av Stortinget den 8. oktober 1992. Det bygget på St. prp. nr. 90 om utbygging og finansiering av hovedflyplass for Oslo-området på Gardermoen med tilhørende tilbringersystem. Det sies rett ut «at Gardermobanen skal sikre en så høy kollektivandel som mulig og over 50 %.» Videre: «Utbyggingen av Gardermobanen er en lønnsom investering med en beregnet realavkastning av investeringene på 8%.» Vedtaket om utbygging ble fattet med stemmene til Arbeiderpartiet og Høyre. Fremskrittspartiets forslag gikk ut på at en ville basere en ny hovedflyplass med tilbringertjeneste på privat utbygging, finansiering og drift. Fremskrittspartiet har i alle disse årene som har gått, stått fast på at Gardermobanen AS er et aksjeselskap og skal behandles deretter. Vi har ved enhver anledning hvor man har kommet og bedt om mer penger, stemt for at Gardermobanen AS må gå i det private marked og rette seg etter det. Hadde de andre partiene hørt på Fremskrittspartiet, hadde man ikke vært i den forpinte situasjonen som man er kommet opp i i dag. Alt som kunne gå galt, ser ut til å ha slått til. Hvorfor har det skjedd? Sissel Rønbecks uttalte i samferdselsdebatten i 1992 bl.a.: «Den foreslåtte høyhastighetsbanen til Gardermoen vil bli det mest lønnsomme jernbaneprosjektet vi så langt kan tenke oss i Norge.» Det manglet ikke på gode visdomsord i debatten den gangen. Til og med en kollektivandel opp mot 60 pst. trodde Sissel Rønbeck, ordfører for saken den gangen, var mulig. I dag står vi overfor den situasjon at Gardermobanen AS har blitt Norges dyreste samferdselsprosjekt. Vi har vært vitne til mange underlige samferdselsoverskridelser i den siste tiden, men Gardermobanen tar jammen kaka. Gardermobanen var kalkulert til 4,6 milliarder kr i 1992, og er siden økt til formidable 10 milliarder kr. Sporet Gardermoen-Eidsvoll er allerede lempet over til Jernbaneverket, en kostnad på 1,6 milliarder kr. To års driftsunderskudd skal skattebetalerne også dekke ved NSB Gardermobanen AS. Og nå renner milliardene så hurtig at menigmann for lengst har gitt opp å følge med. Hvilke andre AS-er i dette landet får slike gavepakker? Fremskrittspartiet har hele tiden ment at et AS, enten det er statlig eller privat, skal behandles likt. Allerede helt fra begynnelsen har det vært grunn til å kritisere styring, oppfølging av framdrift og økonomi, oversikt og kontroll av prosjektet Gardermobanen AS. Fremskrittspartiet ser heller ikke på gjeldssanering som en løsning for å få en riktig bedømmelse av de investeringene som er foretatt på Gardermobanen AS. For ettertiden er det best at Gardermobanen AS blir slått konkurs, og at helt andre aktører tar over. Nå fortsetter hele selskapet å være en del av NSB. Ikke engang å legge det under departementet som et eget statlig AS vil sentrumspartiene vurdere. Nei da, de følger Arbeiderpartiet og lar det fortsatt ligge under NSB, og dermed tror jeg dessverre ikke at siste kapittel i «storyen» om Gardermobanen AS er skrevet. Så litt til representanten Myrvoll, som sa at han ikke hadde fått noe drahjelp verken av Høyre eller Fremskrittspartiet når det gjaldt avgifter. Når det gjelder investeringsavgiften, har vi da hele tiden gått inn for at den skal fjernes, men vi har ikke gått inn for at det bare skal gjelde NSB. Vi går inn for at den skal fjernes for alle, fordi vi ønsker likhet.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2000-06-15

Fremskrittspartiet har aldri vært interessert i å skjønne hvor mange døde og skadde som ligger langs vegene. De har aldri vært interessert i å skjønne hva slags helseproblemer bilismen skaper, ikke minst i byene, hvor tallet på astmatiske sykdommer osv. bare øker. De har aldri vært interessert i å skjønne det. Fyll opp vegene med biler – og blir det fullt, så bygg flere veger – er deres svar. Men jeg skal ikke bruke mer tid på Fremskrittspartiet. Det er et par Oslo-representanter som har snakket om distriktsrepresentantenes frykt for investeringer her nede. Jeg blir alltid litt fortvilet over det. Jeg er en av dem som har sagt at vi må bygge jernbane i Oslo-gryta, som har forsvart nødvendigheten av Gardermobanen, som har sagt ja til opera, og som har sagt ja til Bjørvika-prosjektet. Og kommer jeg nordover, sies det: Du bruker så mye penger der nede! Og så kommer det Oslo-representanter som sier at alt vi har her, er nasjonalt, og derfor må staten ta seg av det. Det dere har der ute, er regionalt eller lokalt. Det er viktig at også Oslo-representanter prøver å tenke at noe av det vi skal ha, ikke er nasjonalt. Det er ikke slik at vi må ha et nytt dobbeltspor Asker-Skøyen og Oslo-Ski av nasjonale grunner. Hvis vi prioriterer de togene som kjører gods, og regionale tog, som på en måte har utstrekning utover i landet, så trenger vi ikke noen nye. Da kan vi si at vi ikke har plass til lokaltogene. Jeg ønsker ikke å si det, for jeg mener vi trenger dem. Men det går ikke an å framstille all lokaltrafikk på jernbane her i Oslo-området som om den er av nasjonal interesse. Jeg syns også at representanter for Oslo skal begynne å tenke sånn at de også har lokale interesser, og ikke framføre alt som nasjonalt. Da ville vi få en mer konstruktiv debatt mellom representanter fra distriktene og representanter her nede. Det er også noe jeg har lyst til å si til statsråden: Han sa at dobbeltsporet Oslo–Ski og Asker–Skøyen er statens ansvar, men da må han ha mye penger. Han må ha søkkende mye penger, fordi vi har lovet litt med hensyn til sikkerhet på jernbanen, og der skal det gjøres en jobb. Vi vet det trengs noen krysningsspor her og der – kanskje ikke så veldig dyrt, men det koster litt – litt profilutvidelse. Arbeiderpartiet har dessuten vært med på å si en del positivt om nødvendigheten av å investere på Østfoldbanen og på Vestfoldbanen. Jeg husker også Eidangertunnellen, som har vært på kartet lenge, og jeg skal ikke nevne Ringeriksbanen. Det finnes investeringsprosjekter på jernbanesiden også utenfor Oslo og Akershus. Jeg tror faktisk representanten Foss kanskje også skal huske på at Høyre aldri har hatt spesielt mye penger til jernbane. Og er det et nasjonalt ansvar å få til Oslo–Ski og Skøyen–Asker, da må Høyre hoste opp litt mer penger enn det de bruker å gjøre til jernbane.