Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2011-06-09

Jeg er enig med representanten Solvik-Olsen i at dette er en gledens dag. Nå skulle en jo tro at Fremskrittspartiet var mer bekymret for SVs propagandamateriell når det gjelder debatten om gass. Men denne saken bør også minne Fremskrittspartiet om at innenlands bruk av gass kanskje ikke er en så sentral del av framtidens verdiskaping og industriutvikling i Norge som Fremskrittspartiet innimellom skal ha det til. Som et par allerede har vært inne på, så strekker denne saken seg flere år tilbake. Den har vært gjenstand for veldig mye debatt, både i offentligheten og her i salen, både i forrige og i inneværende periode. Det har vært veldig bra, for ikke bare har det fått opp kunnskapsnivået og bevisstheten rundt grønne sertifikater i seg selv, men det har ført til en langvarig og ganske konsistent debatt om ulike støtteordninger for energiproduksjon, og også energisparing, de siste årene. Dette skal jeg komme tilbake til. Det er helt avgjørende med ny fornybar energi for å nå de klimamålene som både vi, og andre land, har satt. Norge er jo et særtilfelle. Allerede nå består nesten all vår kraftforsyning av ren fornybar energi. Det betyr ikke at vi av den grunn skal lene oss tilbake. Vi har mange områder som trenger økt tilgang på kraft i framtiden, og jeg tror ikke vi skal føle oss for beroliget av at Norge etter alt å dømme blir et overskuddsområde for kraft, for vi skal også gjennom store endringer. Som sagt har Norge en lang og stolt historie som fornybarnasjon på elsiden, og med et felles grønt sertifikatmarked med Sverige legges det til rette for et nytt kapittel i denne fortellingen. Det er viktig. Nesten ingen land i Europa er i rute når det gjelder å nå de målene de har satt seg for å hindre en ukontrollert global oppvarming. Riktignok er det sånn at overgang fra kull til gass i elforsyningen i mange land gir kraftig redusert utslipp, men det er ikke på langt nær nok for å komme i mål med det vi må få til. Med markedet for grønne sertifikater plasserer Norge seg i front, både på politisk plan – i forhold til hvordan vi innretter ordninger for å få gjennomført økt fornybar utbygging – og også ved å kunne bidra og hjelpe andre land til en bedre elmiks. Her er overføringskapasitet viktig, som representanten Meling var inne på. Det ligger an til at vi blir et stort overskuddsområde for kraft. Jeg frykter ikke at vi skal mangle ting å bruke vår nye fornybare energi på. Det er fordi samfunnet vårt om få år sannsynligvis vil se ganske annerledes ut. Vi ønsker en fortsatt industriutvikling på fastlandet i Norge. Jeg har i hvert fall et mål om at mesteparten av vår bilpark etter hvert skal bli elektrisk. Det er utrolig viktig, og det er ikke så urealistisk som enkelte skal ha det til. Tvert imot er det klokt å gjøre det. Og med smarte nett og biler med god batterikapasitet får vi også etter hvert et nett med en langt større dynamikk internt. Ikke minst trenger vi kraft til å gjennomføre store klimaprosjekter også, bl.a. elektrifisering av sokkelen, som er et veldig sentralt virkemiddel i Klimakur, som vi skal komme tilbake til i høst, og som jeg regner med at det også blir litt debatt om senere i dag i forbindelse med andre saker. Personlig gleder jeg meg jo også til å holde av en del av Norges framtidige kraftproduksjon til gjennomføring av bygging av lyntog mellom de store byene i landet. Dette forutsetter, som flere har vært inne på, gode rammebetingelser. Da er det jo verdt å minne om at den rød-grønne regjeringen siden den tok over i 2005, sammenhengende har lagt til rette for dette ved å styrke saksbehandlingskapasiteten i NVE, og en stortingsmelding om nettpolitikken er varslet av olje- og energiministeren, og er på vei. Det er veldig gledelig. Så til slutt må jeg bare innom det jeg alltid snakker om når jeg har muligheten til det, og det er også andre sertifikatsystemer. Det er all grunn til å tro at grønne sertifikater blir en suksess. Det bør også reise debatten om teknologinøytrale støtteordninger for energisparing, som jeg vet at det er oppslutning om, helt fra Fremskrittspartiet og til SV. Det er fordi vi også må sikre når vi bygger ut mye ny fornybar kraft, at den kraften brukes så smart og så intelligent som mulig, slik at den kommer best mulig til nytte, og at tapet er så lite som mulig. Så jeg gleder meg i debatten framover om Enovas framtidige rolle også til at teknologinøytrale og teknologidrevne støtteordninger for energisparing også blir en del av den debatten, slik Stortinget har varslet tidligere.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2011-06-09

Utbyggingen av Valemon omtales som liten, men det er jo relative størrelser. Sammenlignet med omfanget på forrige sak framstår jo det meste av aktiviteten på norsk sokkel som liten. Men det er jo en ganske betydelig utbygging og representerer også potensielt forlengelse av levetiden til andre installasjoner. Som det er sagt tidligere, representerer de utvinnbare reservene anslagsvis om lag 206 millioner fat oljeekvivalenter, og investeringene er på nesten 20 mrd. kr – kun i olje- og energidebatter, mulig med unntak av forsvarsdebatter, er det små og mellomstore utbygginger. Vi støtter denne utbyggingen fordi den kan bidra til bedre ressursutnyttelse på norsk sokkel, og den foregår i et modent område. Derfor har jeg bare et par korte merknader. Vi har i komiteen merket oss at utbyggingen gir en økning i utslipp på i underkant av 100 000 tonn CO2 årlig potensielt. Det høres kanskje ikke så mye ut med tanke på at vi ofte snakker om millioner av gangen i vår komité, men det representerer altså en merkbar økning i sektorens utslipp. Jeg merker meg at Kristelig Folkeparti påpeker i merknads form at denne økningen må dekkes inn et annet sted. Det tar jeg som en selvfølge. Det ligger til grunn. Jeg vil her bare understreke SVs støtte til sektorvise klimamål, som jeg var inne på også i forrige sak. Det andre er at det framgår at utbyggingen vil kunne føre til konflikt med andre næringer, nærmere bestemt fisk. Én ting er trålernæringen, men vi må også være sikre på at dette ikke rammer fiske etter sild og makrell, som det også framgår i framlegget. Jeg mener det er verdt å nevne dette spesifikt. Til slutt: Jeg slutter meg til saksordførerens innlegg, inkludert de signalene vi gir vedrørende Florø.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2011-06-09

Jeg synes komiteen kan si at saken er godt levert også, for det er en enstemmighet som er veldig bra. Spesielt sett i lys av en del andre klima- og oljepolitiske debatter som har vært de siste par årene, er det oppsiktsvekkende at det stort sett er enstemmighet hele veien, i hvert fall fra regjeringspartienes side. Det er en stor dag. Vi markerer forlengelse og økt utvinningsgrad på det første kommersielle olje- og gassfunnet i Norge. Det er 40 år med oljevirksomhet vi feirer, og det er perspektiver på ytterligere 40 år framover bare på dette feltet. Det er bra. Ekofisk-feltet la grunnlaget for det norske oljeeventyret, som har blitt fundamentet i inntektssiden for vårt velferdssamfunn. Det har på mange måter vært drivkraften for samfunnsutviklingen. Der en tidligere har etterlyst Norges Nokia, er oljenæringen i høyeste grad det som var Nokia-drivkraften, og som vi gjerne sier i dag, Norges Apple. Prosjektet som vi nå vedtar, øker utvinningsgraden på Ekofisk med 2,5 pst. og på Eldfisk med 6,5 pst. Det er formidable tall, både i prosent og – ikke minst – i forhold til hvilke verdier de representerer. Oppgraderingen er på totalt 64 mrd. kr, og investeringen skal skje i løpet av fire år. Det er enorme beløp, ikke bare reelt sett, men også relativt sett, selv i Norge. Det sier litt om hvor store ringvirkninger og hvor mange arbeidsplasser det genererer, når en får 64 mrd. kr i investeringer. Bare sett i forhold til beløpene i finanskrisepakken, som altså skulle redde det kapitalistiske system, er dette en dobbelt så stor investering som det regjeringen mente var nødvendig. Det er også et apropos i denne sammenheng at dette enorme investeringsløftet skjer uten at noen begynner å snakke om handlingsregelen. Men hadde vi begynt å snakke om en investering på 64 mrd. kr i norsk infrastruktur på fire år, tror jeg handlingsregelen hadde blitt dratt fram ganske kjapt. Det får vi ta som et positivt tegn på hvor viktig vi innser at olje- og gassnæringen er i Norge, og så kan vi ta handlingsregeldebatten senere. Dagens sak viser hvor viktig det er å ha en stor, dynamisk oljeklynge som videreutvikler teknologi og konsept. Det er viktig, fordi noen i denne salen – og utenfor denne salen – tror at vi gradvis kan bygge ned denne næringen uten at det har konsekvenser for vår teknologiske evne til å øke utvinningsgrad og ha gode inntekter. Et av regjeringspartiene lovte i fjor at oljemeldingen skulle være en avviklingsmelding. Forrige talsmann for SV sa at en skulle styre ungdom bort fra petroleumsrettet utdanning, og dagens talsmann for SV sier at man bør bruke ingeniørene på bedre ting enn på petroleumsnæringen i framtiden. Det ødelegger grunnlaget for å fatte slike gledelige beslutninger som vi faktisk gjør i dag. Det bør en ta inn over seg. En Ekofisk-forlengelse og en Eldfisk-forlengelse er mulig fordi vi har sterke klynger, bruker kloke hoder og har høy aktivitet, som muliggjør sterk forskning og utvikling av ny teknologi. Åm-utvalgets rapport viste hvor stort potensial det er, hvis vi gjør dette riktig. Ekofisk bør være en inspirasjon til at vi følger Åm-utvalgets anbefalinger. Det bør stimulere til økte offentlige bidrag til petroleumsrelatert forskning, for de såkalte utgiftene, som i realiteten er investeringer, er det vi nå høster av. Og forhåpentligvis er det ikke siste gang Stortinget gjør vedtak som vil øke utvinningsgraden på Ekofisk. Jeg håper det vil skje flere ganger, fordi det muliggjøres ved ny teknologi. Så er kraft fra land et tema som blir diskutert. Det er også der en gjerne har den største uenigheten internt i komiteen, selv om det er et betydelig flertall som står bak det som vi nå vedtar. Det er godt at en har vurdert det, det er fornuftig. Men jeg er også glad for at det ikke blir påkrevet. En viser til skyhøye kostnader. Det tar jeg med meg når en senere også skal diskutere klima med krav om elektrifisering, som representanten Serigstad Valen fra SV la vekt på i sitt debattinnlegg om grønne sertifikater i forrige sak. Det er godt når ansvarets time kommer, at partiene modererer seg, tar ansvar og sørger for at en har en kost–nytte-vurdering i bunnen og ikke bare holder på de symbolske standpunktene som en har i klimapolitikken. Det er også gøy å se at SV støtter olje- og gassvirksomhet på Ekofisk, Eldfisk, Knarr og Valemon, når en vet at det produktet som en pumper opp der, faktisk genererer CO2-utslipp, og når en i alle andre debatter i valgkampen hevder at olje- og gassvirksomhet i Lofoten, Vesterålen og Barentshavet vil skape for mye CO2-utslipp globalt. Så det er åpenbart snill CO2 som en skal utvinne fra Ekofisk og Eldfisk. Det bør være en honnør til dem som jobber der ute, at de faktisk gjør dette på en så miljøvennlig måte at alle partiene på Stortinget synes at oljen og gassen derfra er bra.