Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2015-12-08

Stortingsrepresentant Hansson har fremmet et forslag om umiddelbart å igangsette avvikling av norsk pelsdyroppdrett og om å utrede et import- og omsetningsforbud av produkter fra fangst eller dyrehold som ikke kan påvises godkjent etter norske forskrifter. Pelsdyrutvalget leverte sin innstilling 15. desember 2014, og Stortinget har bedt regjeringen om å vurdere forbud mot norsk pelsdyroppdrett i arbeidet med oppfølging av Pelsdyrutvalget. Regjeringen har i budsjettproposisjonen sagt at vi tar sikte på å komme tilbake til Stortinget med en egen sak om oppfølging av NOU om norsk pelsdyrhold høsten 2016. Regjeringen har ikke – slik som forslagsstilleren – allerede tatt stilling til spørsmålet om en eventuell avvikling, og skal i saken til Stortinget derfor nettopp vurdere dette ut fra et korrekt og tilstrekkelig grunnlag. Dette må baseres bl.a. på en gjennomgang av Pelsdyrutvalgets rapport og høringsuttalelsene til denne. Videre krever det en nærmere gjennomgang av oppdretternes rettsstilling ved en eventuell avvikling, en beregning av de økonomiske konsekvensene for oppdretterne med tanke på en eventuell kompensasjon til oppdretterne og en vurdering av samfunnsøkonomiske konsekvenser. Saken må også belyse dyrevelferden i pelsdyrnæringen, som er motstandernes sentrale argument for avviklingen av næringen. La meg slå fast at de uakseptable eksemplene som vi har sett på brudd på lover og regler, må tas tak i, og det er gjort. Men det gir oss heller ikke retten til å skjære alle over en kam av den grunn. Forslagsstilleren nevner at både Veterinærinstituttet og Den norske veterinærforening mener at pelsdyrholdet i Norge bør avvikles, men det er i høringen av Pelsdyrutvalgets rapport også kommet faglige innspill fra veterinærer som støtter næringen. Det er viktig at den avgjørelsen Stortinget fatter, er basert på et best mulig grunnlag, og jeg mener at dette sikres ved å følge den prosessen som regjeringen har lagt opp til. Jeg er derfor glad for at komiteens flertall mener det er naturlig å ta stilling til spørsmålet om framtiden for næringen når regjeringen legger fram sin sak for Stortinget. Jeg vil ellers kort kommentere en mindretallsmerknad om at Norge bør følge etter flere land som «enten har strammet inn eller lagt ned sin pelsdyrnæring». Det vises her til bl.a. Danmark og Sverige som eksempler. For Danmarks vedkommende siktes det nok til at revehold utfases endelig fra 2024, men det kan likevel være misvisende å trekke fram Danmark i en slik sammenheng ettersom dette er verdens største produsent av minkskinn. I 2013 eksporterte Danmark minkskinn for 13,4 mrd. DKK og sysselsatte ca. 6 000 mennesker. I Sverige er reveproduksjon blitt avviklet etter at det ble innført strengere krav til hvordan rever kunne holdes, men når det gjelder mink, er produksjonen større enn i Norge. Det er ellers riktig som det blir påpekt, at tilskudd til frakt av pelsdyrfôr avvikles fra og med 2016. Dette tilskuddet var i år på ca. 17,8 mill. kr. De vesentlige tilskuddene som gjenstår, er da avløsertilskudd og tilskudd til avlstiltak, som de senere år har vært på henholdsvis ca. 14 mill. kr og ca. 1 mill. kr. Når det gjelder representanten Hanssons forslag om import- og omsetningsforbud av produkter fra fangst eller dyrehold som ikke kan påvises godkjent etter norske forskrifter, er dette ganske vidt formulert. Regjeringen vil i den grad det anses hensiktsmessig, komme tilbake til dette også i saken om pelsdyr til Stortinget. Jeg kan til slutt legge til at når det gjelder representanten Pollestad, har jeg stor forståelse for at næringen er utålmodig. Men jeg mener likevel at det er vår plikt å gjøre en grundig jobb før vi legger fram denne saken for Stortinget, for det er en del ting her som må utredes grundig.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2015-12-08

Jeg vil takke forslagsstillerne for å ta opp en veldig viktig sak. I motsetning til Venstres representant tror ikke SV at dette kommer til å gå av seg sjøl med frivillige bransjeavtaler. Det må virkemidler til også fra myndighetenes side for å få på plass ordninger som gjør at man i praksis får ned kastingen av mat. Slik flere representanter har vært inne på, er det å kaste mat også et moralsk spørsmål – mat, som er en så viktig vare i verden, som det er mangel på, og som noen rett og slett ikke har. At vi som har mye, kaster mat, tyder på at det også er et fordelingsproblem som ligger i bunnen her, som det må rettes opp i. Da er dette en av de små brikkene som må på plass. Det er ikke et spørsmål om vi skal gjøre det, men om hvor fort vi kan klare å få det til. SV kunne nok ønsket at forslag nr. 1 hadde vært litt mer ambisiøst enn det det er. Det at man skal halvere matkastingen i Norge innen år 2030, er i tråd med det som Norge har forpliktet seg til gjennom bærekraftsmålene. Men når man ser på volumet som kastes i Norge sammenliknet med f.eks. i Frankrike, som nå har innført forbud, kaster vi i Norge allerede dobbelt så mye mat som det Frankrike gjør. Derfor burde det årstallet vært satt nærmere, slik at vi virkelig hadde vist at man må gjøre noe, og at man må gjøre det raskere enn det flertallet nå har forutsatt. Vi kommer likevel til å støtte dette forslaget, for det er det mest ambisiøse som ligger til vedtak i dag, og vi kommer selvfølgelig også til å støtte forslaget om at det utarbeides en tiltaksplan for å redusere matkastingen. Det er uhyre viktig. Vi mener også at regjeringen bør vurdere å se på det lovverket som Frankrike har vedtatt. Der har man for franske matvarekjeder innført et forbud mot å kaste spiselige, usolgte varer. Enten må de inngå kontrakter, slik at vanskeligstilte kan få den maten som er spiselig, eller de pålegges å levere det til dyrefôr. Når det er mulig å få til dette i matlandet Frankrike, bør det også være mulig å få det til i Norge. Andre ting som må vurderes, er å bruke ulike markedsmekanismer eller ulike typer avgifter – moms, gebyrer osv. – som vi vet virker. Regjeringen sier at de skal vurdere momsregelverket, og det er jeg glad for. Det er ikke spesielt smart at det lønner seg å kaste maten framfor å gi den bort, fordi man må betale moms hvis man gir bort spiselig mat – også til noen som beviselig trenger den. Men for en regjering som tror på markedsmekanismer, må det være mulig også å finne andre løsninger, f.eks. gebyrer eller avgifter på det som kastes. Til slutt må jeg også innom denne galoppen for billigst mulig mat, som landbruksministeren har kastet seg på i det siste. Det er den samme galoppen som en del matvarekjeder også bedriver – ta tre betal for to, osv. Mye av det er rent lureri, for det er ikke engang billigere. Men mye av denne måten å markedsføre matvarer på er med på å få forbrukerne til å kjøpe mer enn det de egentlig trenger. Det resulterer i kasting av mat. Det er grunn til også å se på hvordan markedsføring og lokkeprismekanismer blir brukt på en slik måte at det skaper mer matkasting. Det mener jeg er et etisk problem som må stoppes, både fordi det lurer forbrukeren, og fordi det fører til at man kaster mer mat enn man ville gjort om man kjøpte én og betalte for én – man burde kjøpe det man trenger og ikke bli lokket til å kjøpe mer enn man egentlig trenger. SV kommer til å støtte forslagene fra mindretallet i dag og vil avvente en tiltaksplan. Vi vil også varsle at det er mulig at vi kommer med andre, egne forslag knyttet til revidert nasjonalbudsjett.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2015-12-08

Det var representanten Storberget som fikk meg til å ta ordet, for hans innlegg var jo i samme gate som representanten Pollestads. Det er fascinerende når man fra talerstolen etterlyser gjennomføringskraft, samtidig som man både gjennom spørsmål og annet som jeg leser om i avisene, er svært kritisk til at denne regjeringen gjør endringer i landbrukspolitikken som faktisk bidrar til forandringer. Jeg kan nevne konsesjonsgrense for kylling som ett eksempel. Vi mangler gjennomføringskraft, blir det sagt, men når vi da gjennomfører endringer som gjør at kyllingbøndene kan drive på heltid, ja, da: – Hva er det for noe, da? Jeg var inne på eksportsubsidier. Jeg kan nevne naturskadeerstatningsordningen, en lov som lå i skuffen i årevis før vi kom inn i departementet. Neste år skal endringer tre i kraft, og det er veldig bra, for akkurat nå opplever bønder, bl.a. i Vest-Agder og ikke minst i Rogaland, oversvømmelser, som betyr at man må få erstatning. Dette vil bidra til at en får det mer effektivt. Jordbruksoppgjøret har jeg også vært inne på. Vi så tendenser til at representanten Storberget mente at jordbruksoppgjøret i 2014 skulle avgjøres på hans kontor. Det gjorde det ikke, og de endringene og den gjennomføringskraften som vi faktisk fikk til, var han imot. Jeg er litt forbauset over at man ikke kan bestemme seg for hva man egentlig til slutt mener. På den ene siden er det et problem at vi får gjennomført mye, på den andre siden har vi ikke gjennomføringskraft. Begge disse to tingene kan ikke stemme, så jeg ser fram til at man bestemmer seg snart.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2015-12-08

Nå er representanten Pollestad en så dreven politiker at han vet at når jeg skal uttrykke mine meninger, er det gjennom å forankre det i regjeringen. Det kommer jeg til å gjøre. Det skal vi bruke tiden nå fram mot høsten til faktisk å gjøre. Så vil jeg bare påpeke en annen ting, der jeg er helt enig med representanten Pollestad, og det er at han var i sitt innlegg inne på at dagen etter at 130 personer var drept i Paris, fant det sted en markering her i Oslo mot pelsdyr. For det første kan man sette spørsmålstegn ved timingen for det – i hvert fall hadde ikke jeg vært i modus til å gå i gatene og kjempe mot denne næringen dagen etter at 130 personer er blitt drept i Paris. Det andre er at jeg også, i likhet med han, vil si at det budskapet som blir framført med «kill the farmers», synes jeg er langt utenfor det som er akseptabelt. Så jeg håper at vi slipper å se en sånn type budskap fra pelsdyrmotstanderne igjen. Jeg synes vi bør ha en saklig debatt om dette.