Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 1999-10-12

Jeg vet ikke hvor representanten Annelise Høegh har den ene prosenten fra. Denne undersøkelsen, som ble gjort på Aker sykehus av overlege Bøhmer, viste – det var ca. 160 pasienter, tror jeg – at 50 pst. av disse pasientene fikk diagnosen underernæring, og de var lagt inn fra sykehjem.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 1999-10-12

Jeg var lenge litt usikker på om jeg kunne ta replikk på innlegget, for det hørtes ut som om innlegget var en replikk til Jagland, og det var ikke rimelig at jeg svarte på en slik replikk. Men det kom jo litt fremskrittspartipolitikk fram også. Det som er veldig forutsigbart, er at Hagen til enhver tid sier at andre kopierer Fremskrittspartiets politikk. Når man lytter på ham, hører man at det er lite politikk og substans, og mest retorikk. I den grad Fremskrittspartiets politikk kommer fram, er det et ordtak som rinner meg i hu: De sterkeste meningene skaper de mest meningsløse handlingene. Vi er alle like sjokkerte og indignerte over det TV-programmet som Hagen har snakket en del om i dag. Men mens vi andre prøver å søke veger for å finne ut hvilke strakstiltak man kan iverksette og hvilke prosesser man kan sette i gang for å endre disse holdningene over tid, avviser Hagen den typen prosesser. For ham er det det harmdirrende som er det viktigste, og ikke det å finne løsninger. Det samme er tilfellet hver gang det er snakk om bistand. Hver gang Fremskrittspartiet finner misbruk av bistandsmidler, raser de mot bistanden, men prøver aldri å finne løsninger på hvordan vi skal gjøre denne jobben bedre. Det viktigste er å gripe dagen og sette dagsorden, ikke å forme framtida for å finne løsninger. Hagen starta med å etterlyse Regjeringas politikk for det neste årtusen. Og da kan man jo stille spørsmålet: Dersom bistand ikke fungerer, hva er da Fremskrittspartiets politikk for å løfte de milliarder av mennesker som lever i fattigdommens sump, ut av den og over i en menneskeverdig tilværelse? Hvordan skal Fremskrittspartiet sørge for at deres tro på marked og konkurranse ikke skaper en stor gruppe av tapere her til lands som blir våre nye fattige?

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 1999-10-12

Sosialministeren snakket i store og fine vendinger om fordelingspolitikk, om velferdsutvikling, om utjamningsmeldingen sin og en rekke andre ting. Men da virker det underlig for de av oss som har kommet så langt at vi har fått lest budsjettet grundig, at det Regjeringen gjør, er å innføre stadig mer skatt på sykdom i dette landet. Man har en generell utvikling når det gjelder egenandeler som i hvert fall jeg blir veldig bekymret over, for de syke, og gjerne de kronisk syke, i dette landet har problemer når det gjelder økonomi. Er det god fordelingspolitikk fra sosialministerens side stadig å øke egenandelene for syke mennesker i dette landet? Hvorfor kunne ikke sosialministeren og Regjeringen ha ventet på det arbeidet som pågår, eller som i hvert fall skal pågå, når det gjelder å vurdere de totale egenandelene i dette landet? Det er den ene biten. Så litt om det som har å gjøre med oppfølging av handlingsplanen for eldreomsorgen i Norge. I gårsdagens VG står det en artikkel om utviklingen når det gjelder sykehjemsplasser i Norge, og utrolig nok – men dessverre slik Fremskrittspartiet har påpekt tidligere – er det faktisk en nedgang i antall sykehjemsplasser hvis en sammenlikner med 1996. Så spørsmålet mitt til sosialministeren er da: Hvordan ser sosialministeren på denne utviklingen, at det som bygges rundt omkring i kommunene, er omsorgsboliger og ikke sykehjemsplasser, som det er et skrikende behov for i dette landet? Vil sosialministeren gripe fatt i dette, slik at vi nå kan få fart på byggingen av sykehjemsplasser i Norge?

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 1999-10-12

Jeg vil først få takke for komplimenten fra Kristelig Folkepartis parlamentariske leder, for jeg tolker det som en kompliment når han sier at på disse spørsmålene om internasjonale forhold og miljø er det velkjente, faste, forutsigbare synspunkter. Overfor dem som hevder at Fremskrittspartiet vingler, er det godt å få en slik attest at vi på dette området er forutsigbare og står for det samme, og vi har ikke sett noe som i realiteten gir noe grunnlag for noen endring når det gjelder våre standpunkter internasjonalt. Vi ser det fortsatt slik at det ikke er noen vits i at Norge bidrar til store statlige gaver slik at en del i den tredje verden kan berike seg. Mugabe har vel nok penger nå etter at han har kunnet la være å satse penger på sitt eget folk og har tatt imot inntekter som han kan plassere, for han har jo sluppet å bruke penger på folket, og da har han tatt de inntektene som er, og plassert andre steder, til seg selv. Det er nok av slike eksempler – vi har sett hvordan det er blitt krig og elendighet osv. Hadde den u-hjelpspolitikken som har vært ført de siste 20-30 år, vært vellykket, hadde hjelpen jo ikke vært nødvendig lenger, og det er mange som også hevder at den har vært mer til skade enn til gagn. Miljøet er under meget, meget sterk bedring. På de aller fleste områder er miljøsituasjonen langt bedre enn den var for 20-30 år siden. Man har funnet på noen nye, teoretiske miljøproblemer, som vi har liten tro på egentlig eksisterer som annet enn begrunnelse for politikere som ønsker å øke skatter og avgifter og drive med lovregulering, som bl.a. CO2-problematikken, så der er det ikke noe nytt. Men jeg tillot meg også å si en del i mitt innlegg om hva vi vil – vi vil jo ha en helt annen landbrukspolitikk. Vi syns det bør være et formål at vi får kvalitetsvarer til norske husholdninger til en rimelig penge, istedenfor som i dag, med altfor dyre varer. Vi bør omlegge energipolitikken, skolepolitikken, samferdselspolitikken, konkurransepolitikken – politikken på en rekke områder. Vi fortsetter å glede oss over at vi – dessverre kanskje – bare har vært forut for vår tid.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 1999-10-12

Om Einar Steensnæs ikke vil vedkjenne seg sitatet om at en sentrumsregjering verken kan kvantifiseres eller eksemplifiseres, er det for så vidt greit, men det er en ganske presis beskrivelse av de to år vi har hatt med en sentrumsregjering. Om det er en journalist i Dagsavisen som har funnet det opp, er det uansett et klassisk, tidløst sitat. En betraktning man kan gjøre – og det viser jo Einar Steensnæs’ innlegg til fulle – er at man driver politikk mellom budsjett og ikke i budsjett. I budsjett har man så langt valgt å gå til høyre. Jeg synes det er prisverdig at Steensnæs bruker mye tid på bistand i sitt innlegg, og det er et illustrerende eksempel på hva de to år med forlik mot høyre har ført til. Jeg har aldri betvilt Steensnæs’ oppriktige engasjement for bistand, men i den planen man la fram i Voksenåserklæringen, skulle man trappe opp til 1 prosent i løpet av fire år. Nå legger man etter to år fram en plan over seks år. Det betyr at ambisjonene er relativt beskjedne i forhold til det som har vært utgangspunktet. Men slik må det bli når man ikke fokuserer på politikken, når det viktigste er å sitte på taburetten. Det har på en måte vært den presise oppsummeringen av de to år, så langt. Jeg må også gi Nilsen et par poeng for at når man nå velger å samarbeide mot venstresiden i norsk politikk – og det er jo prisverdig – vil resultatet bli et helt annet. Det betyr igjen at oppsummeringen av at det er likegyldig for Regjeringen hva som til sjuende og sist blir vedtatt, er en oppsummering som er ganske treffende. Nå skal ikke jeg komme med betraktninger over hvordan forhandlingene kommer til å gå. Jeg håper likevel i det lengste at det vil føre til at vi får en bedre politikk for landet. Men det som kanskje forbauser meg aller mest, er at i de budsjett som Regjeringen har lagt fram, og i de ulike dokument som Regjeringen legger fram for Stortinget, er det svært få visjoner. Det er lite luft, og det er lite fremadskuende politikk. Oppsummeringen av dag-til-dag-politikken er også treffende. Årets budsjett og årets norske økonomi viser f.eks. at vi er mer oljeavhengige enn noensinne, og mitt spørsmål til Steensnæs er følgende: Hvordan skal vi sørge for at nasjonen inn i det neste årtusen blir mindre oljeavhengig når alle budsjett denne regjeringen har lagt fram, viser at vi blir mer oljeavhengig?

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 1999-10-12

Regjeringen har satt ned to utvalg som skal se på norsk sikkerhetspolitikk. Det vesentlige spørsmålet i forhold til investeringer og bruk av forsvarsmidler var at man gav seg tid til å se an hva de rådene de kom med, faktisk dreide seg om – i stedet for Ludvigsens bekymring om at ikke alle automatisk er villig til å punge ut. Poenget er vel i første omgang å finne ut hva man faktisk skal forsvare seg mot, og på hvilken måte man skal gjøre det. Men det var ikke det jeg tok ordet til i forhold til Kosmos innlegg. Det var en litt merkelig avslutning for en som er leder i Stortingets kontroll- og konstitusjonskomite, og som i utgangspunktet burde være en som elsker å kontrollere alle underliggende etater og alle departementer. Men velvillig tolket skjønner jeg hva som er poenget, nemlig å gjennomgå offentlig sektor på en slik måte at man er sikret å bruke folk – som kanskje er den viktigste ressursen i offentlig sektor – men også å bruke penger på en slik måte at man får høyest mulig tjenesteproduksjon ut av dem. En viktig utfordring da er å se på om offentlig sektor faktisk er så ineffektiv som mange vil ha det til. Jeg tror det eksisterer en del myter om dette. Vi har f.eks. sammenlignet helsevesenet i USA med det offentlige helsevesen i Norden, og det viser seg av 25 pst. av pengene i det privatiserte helsevesenet i USA går til administrasjon, mens 6-7 pst. av pengene i det norske helsevesenet går til administrasjon. Kan hende det likevel er for mye! Og det er helt opplagt behov f.eks. på sykehussektoren for å administrere på en helt annen, effektiv måte, slik at pasientene blir tatt skikkelig hånd om. Den store utfordringen jeg tror at Arbeiderpartiet, SV, og kanskje også sentrumspartiene står overfor, er å møte den privatiseringsbølgen som vi ser kommer på mange områder i offentlig sektor, med en skikkelig vilje til omstilling og med et omstillingsprogram som også gir mulighet til å dele opp i ulike enheter – selvstyrte enheter, mer makt til de ansatte. Er det f.eks. tanker som Jørgen Kosmo og jeg kunne samarbeide om?