Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2013-12-12

Studentvelferd har blitt tatt opp av flere her, og det er bra. At studentene har det bra mens de studerer, og at de kan studere i gode omgivelser og i et faglig godt miljø, er kjempeviktig for å finne motivasjon til å studere videre, og for å gjøre det så bra som overhodet mulig. Men den historiefortellingen som fortelles av de sosialistiske politikerne, er jo ikke sann. Den er i beste fall unyansert. Det er verken fysisk eller teoretisk mulig å reversere noe som aldri har blitt innført. Det ligger nøyaktig null – null – kroner til 11 måneders studiefinansiering i budsjettet for 2014 fra de rød-grønne. De har hatt åtte år på å gjennomføre et valgløfte alle de tre partiene var enige om. Jeg har tatt meg bryet med å se på hva de faktisk skrev i de regjeringserklæringene de kom med. I 2005 sto det: «Studielån og stipend må reguleres i takt med prisstigningen.» I 2009 sto det ingenting. Da er det kanskje ikke så rart at resultatet etter åtte år med rød-grønn politikk er at studentene aldri har hatt mindre i stipend og lån når man kjøpekraftjusterer støtten. Det forklarer kanskje også at resultatet etter åtte år med rød-grønn politikk er en realvekst i studiefinansieringen på 0,2 pst. Det er ganske langt unna 10 pst. Det er faktisk 392 år unna løftet om 10 pst. Vi legger inn den største økningen i studiefinansieringen på ti år. Der det rød-grønne budsjettet hadde en økning på 1,7 pst., har vi en økning på 3,65 pst. Det er mer enn en dobling, og det er mer enn forventet pris- og lønnsvekst. Det har vi også sagt i regjeringserklæringen at vi skal fortsette med i årene framover. Jeg tror man må gå i seg selv og se hva man selv har fått til eller – rettere sagt – hva man ikke har fått til, før man gir seg i kast med angrep på andre. Det er noe med det berømte glasshuset, steinen og personen som sitter inni. Når det er sagt: Det er mye bra studentpolitikk i budsjettet som vi kan være enige om på tvers av partilinjene og ideologi – heldigvis. Det kommer faktisk til å komme forbedringer og økninger. Økningen i antallet studentboliger som blir bygd, har blitt trukket fram av studentene som det aller viktigste for dem. Det får vi til. Det er viktig for bl.a. å dempe prisveksten i det private markedet. Sammen med økt kostnadsramme og høyere tilskuddssats blir det veldig bra. For å nærme oss målet om at 20 pst. skal bo i samskipnadsbolig, er det viktig og riktig å fortsette å prioritere det arbeidet. I tillegg til en rekke andre tiltak gjør dette at studentene i sum kommer bedre ut neste år enn i år.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2013-12-12

Eg trur Høgre no må bestemme seg, for dei har ein ganske kreativ omgang med ansvar. For det første: Førre gongen, da det gjekk bra på testar, tok dei ansvar for det – det var dei som hadde stått bak det. Men når det går dårleg, spring dei frå ansvaret. Dei må bestemme seg for ei eller anna linje her. No sit dei med ministeren – dei må bestemme seg. Mi påpeiking av denne PISA-populismen som kunnskapsministeren og fleire andre i Høgre har drive med, er at ein har tatt utgangspunkt i ein prøve – ein prøve – samtidig som vi har mange andre testar som vi også kan sjå på når vi skal ta stilling til korleis det går i den norske skolen. Min kritikk har vore enkel: Du kan ikkje lage hysteri eller drive politikk ut frå ei undersøking. Du kan lære av ho, men du kan ikkje ta utgangspunkt i ho for all vidare politikk. Dersom det er veldig vanskeleg å forstå for Høgre-politikarar, er eg veldig bekymra for korleis skolepolitikken herfrå kan utviklast, for da kan det hende at ein satsar (…) (presidenten klubber)

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2013-12-12

Eg synest både klima- og miljøvernministeren og andre har argumentert ganske godt for kvifor det er riktig med Kyoto 2-avtalen. Men det er eitt argument til som eg har lyst til å leggje til. Det er at Kyoto 2 er ein del av den «dealen» verda gjorde i Durban, om korleis vi skal klare å bringe dette spørsmålet framover – der rike land tok på seg det som kan sjå litt urimeleg ut, sett frå utsida, nemleg at ein skal lage ein avtale for ein såpass liten, avgrensa del av verda der berre ein del rike land deltar, og der mange andre ikkje slepp til. Men då tok mange andre, som Kina, India, Brasil osv., på seg å vere med i den prosessen mot 2015, som er den andre sida av den «dealen». No har vi oppfylt den eine delen av det. No er det løpet mot 2015 som avgjer. Og la meg sjølvsagt vere heilt krystallklar på at Kyoto 2 jo ikkje er i nærleiken av det som trengst for å løyse klimaproblemet. Det er berre ei bitte lita brikke i eit større bilde fram mot 2015. Då er vi ved den prosessen som skal skje no. Det er veldig bra at det kjem ei sak her i salen om Noregs internasjonale forpliktingar no i vår. Det vert ei kjempeviktig sak. Men Noreg og EU har eit svært tett samarbeid, og EU er ei av dei store, tunge drivkreftene for å få ein sånn avtale. Dermed vert klima- og energipolitikken i EU og deira prosess no i vår ein avgjerande del, som vil vere med på å avgjere kva det er mogleg å få til i ein ny avtale i 2015. Norske innspel dit er viktige. Regjeringa avgjer heilt sjølv i kva grad ho vil involvere Stortinget. Men Stortinget kan òg be om å verte involvert og få saker til behandling. På vegner av SV ber eg, som eg gjorde i Europautvalet før i dag, om at Stortinget faktisk får lov til å behandle den svært viktige saka om kva for klima- og energipolitikk vi skal anbefale EU å ha. Eg gjer det fordi eg på fleire viktige punkt er kritisk til det som vart presentert, men eg gjer det òg fordi det er ein av dei tyngste politiske prosessane vi no er inne i, og ikkje minst fordi noko av det mest positive den nye regjeringa har kome med til no, er europaminister Helgesens klare initiativ om å vere tidlegare inne, om å bruke Stortinget som ein aktiv arena for debatt og innspel. Det som vart presentert for oss i dag, var altså at det skulle vere ein rein prosessrunde. Energi- og miljøkomiteen var ikkje til stades. Vi fekk presentert det slik at ein snart ville sende innspel. Så viser det seg at pressemeldinga er ute omtrent før vi er ferdige med møtet. Eg ber klima- og miljøvernministeren om å involvere Stortinget, og at det no vert teke som ei sak, at det vert ein runde i Stortinget som òg kan klare opp: Er det støtte for det, og kva er Noregs innspel?

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2013-12-12

Eg sit på eit spørsmål som eg har stilt før til kunnskapsministeren. Det handlar om studiestøtte. Eg fekk ikkje eit skikkeleg svar på det. Regjeringa og sentrumspartia har valt å dytte på avgjerda – eventuelt ikkje avgjerd – om å auke til elleve månaders studiestøtte fordi ein treng å vite meir, ein treng å greie ut meir. Eg skal prøve å vere så konkret som mogleg i spørsmålet mitt, slik at eg er sikra eit svar: Heilt konkret: Kva er det ministeren har tenkt å finne ut om studentanes levekår som vi ikkje allereie veit i dag?

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2013-12-12

Jeg kan ikke se hva Venstre har gjort i dette budsjettet for å redusere todelingen i norsk økonomi.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2013-12-12

Jeg er veldig glad for det siste Ola Elvestuen, komitélederen, sa. Jeg mener det bare nødvendiggjør at vi får opp en egen debatt om det punktet. Vi får diskutere hvordan vi skal gjøre det på en egnet måte, men det som skal være Norges innspill til EU, bør altså være forankret i det som er Norges oppfatning. Når regjeringen så klart har sagt at den ønsker å involvere Stortinget på en skikkelig måte, kommer jeg stadig tilbake igjen til at jeg mener vi bør gjøre det samme som de gjør i Danmark. Regjeringen bør, i alle saker der de har en posisjon overfor EU, legge fram en sak for Stortinget, som blir behandlet i den angjeldende komiteen. Dette har presidentskapet gjort en meget god utredning på på et tidligere tidspunkt, og det mener jeg denne saken viser at det er nødvendig at vi gjør også i Norge. Jeg tenkte jeg skulle benytte anledningen til å gratulere to. Den ene jeg vil gratulere, er Bård Vegar Solhjell, som var med på å framforhandle Kyoto 2, og gjorde en glitrende jobb. De andre jeg vil gratulere, er Fremskrittspartiet, som – jeg skal ikke si på mystisk vis – har landet på at de slutter å se på Kyoto-avtalen som symbolpolitikk, og begynner å se på den som et virkemiddel for å gjennomføre klimapolitikk. Enten det betyr at det etter hvert er begynt å sive en anerkjennelse inn i Fremskrittspartiet av at klimaendringene er menneskeskapte, og at det er verdt å gjøre noe med det, eller det skyldes at klimaskeptikerne i Fremskrittspartiet har gått på et heidundrende nederlag, er det like fullt god grunn til å gratulere Fremskrittspartiet med at de i dag stemmer for Kyotoprotokollen. Jeg synes det er riktig å understreke det komitéleder Ola Elvestuen var inne på, nemlig at Stortinget enstemmig ber regjeringen komme tilbake til Stortinget med en sak om innrettingen av Norges internasjonale klimainnsats i løpet av vårsesjonen 2014. Hvorfor er det viktig? Det er viktig fordi verdens ledere skal samles, og det vi trenger, er helt åpenbart en ny «drive» i klimapolitikken internasjonalt, der land forplikter seg til hva det er de er interessert i å gjøre. For alle som var på Warszawa-konferansen, og alle som fulgte med i etterkant av den, bør det en gang for alle være klart at troen på og ideen om at vi skal få en internasjonal klimaavtale som er ambisiøs nok til at den setter en CO2-pris som er sterk nok til å gjennomføre og tvinge fram den omstillingen som er nødvendig, er steindød. Det kommer til å bli en internasjonal klimaavtale, men vi vet at innholdet i den ikke kommer til å bli ambisiøst nok. Det gjør at hver enkelt er nødt til å se seg selv i speilet og spørre: Hva har vi tenkt å bidra med for å komme i mål? Norge er giganter. Vi er de som pumper opp mest fossile ressurser per innbygger i verden, og på CO2-utslippssiden ligger vi langt over det verden tåler per innbygger. Den forrige regjeringen hadde som et grunnleggende mål for sin politikk at vi må ta utgangspunkt i at hvert enkelt menneske skal ha like stor rett til å forurense kloden, og bruker den allmenningen som muligheten for å skape energi og slippe ut CO2 for å skape økonomisk utvikling, er. Det betyr at vi må drastisk ned. Spørsmålet er når den erkjennelsen går opp for Fremskrittspartiet. Fremskrittspartiet har – som vi hørte tidligere i debatten – en veldig tydelig politisk ambisjon om at man ikke skal gjøre noe som er særnorsk. Det eneste som skal få lov å være særnorsk i Fremskrittspartiets oppfatning, er de høye utslippene, det høye forbruket av fossile ressurser og den høye uthentingen av fossile ressurser. Det går altså ikke hvis vi alle sammen skal kunne komme fram til en rettferdig fordeling av jobben med å få til det grønne skiftet. Derfor er det veldig bra at vi får framlagt en sak der Fremskrittspartiet og Høyre i fellesskap kan gi Stortinget en mulighet for å diskutere hvordan vi skal gjøre vår rettferdige og rimelige andel av jobben, som er den klimadugnaden hele Norges befolkning – iallfall store deler av Norges befolkning – ønsker å være med på. Lord Nicholas Stern sa om det veldig tydelig på møtet sist gang jeg snakket med ham og lyttet til ham, at det trengs lederskap for å gjennomføre dette. Siden klima- og miljøvernministeren tidligere var inne og snakket om at hun vurderte redegjørelse eller sak – stortingsmelding – på klimasiden, vil jeg bare si at når Stortinget her vedtar at vi ønsker en sak om innretting, betyr det at det ikke er åpning for en muntlig utgreiing etter § 45 i Stortingets forretningsorden. Det betyr at vi forventer å få en ordentlig sak som vi kan ha til behandling i komiteen.