Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2004-12-15

Representanten Magnhild Meltveit Kleppa fra Senterpartiet understreker meget klart at Senterpartiet nå faller stadig dypere inn i en sosialistisk fold sammen med SV og Arbeiderpartiet. Og så spørs det jo da om kjernevelgerne, grunneiere og bønder, setter særlig stor pris på denne markante venstrevridningen til det tidligere langt mer borgerlige Senterpartiet. Men det vil jo neste stortingsvalg gi oss svar på. Representanten nevnte i sitt innlegg at folk skal bli møtt med verdighet og respekt i kommunen, og da vil jeg gjerne vite om det er slik at Senterpartiet ser valgfrihet som et viktig demokratisk gode når det gjelder å bli møtt med verdighet og respekt. Mener Senterpartiet at valgfrihet er en viktig rettighet for innbyggerne for at man skal bli møtt med det hun benevner som verdighet og respekt, eller mener Senterpartiet at man som bruker av kommunale tjenester kun skal være prisgitt de kommunale monopolleverandører, nemlig kommunen selv? Jeg vil gjerne ha et svar på hva Senterpartiet legger i dette.

Parti: Fremskrittspartiet
Dato: 2004-12-15

Statsråden nevnte at høy yrkesdeltakelse er viktig, og han sa for så vidt at dette selvsagt er noe alle partier her på Stortinget er enige om. Men vi vet at stadig flere står utenfor det ordinære arbeidslivet og arbeidsmarkedet. Vi vet også at gjennomsnittlig avgangsalder fra arbeidslivet nå er så vidt under 60 år. Nå er det rundt 310 000 uførepensjonister i dette landet, og det har vært en dramatisk økning de senere årene. Statsråden nevnte at i forhold til uførepensjonister var det satt i gang et forsøk i enkelte fylker, hvis jeg forstod det rett. Hva slags strategi har egentlig Regjeringen for å redusere utstøting fra arbeidslivet og redusere antall uførepensjonister?

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2004-12-15

Før sommeren fremmet jeg, sammen med representanter for Arbeiderpartiet, Senterpartiet, Venstre og Kristelig Folkeparti, et forslag der vi bad Regjeringen utvide flyktningkvoten for å ta imot en gruppe vietnamesiske båtflyktninger bosatt på Filippinene, mange av dem siden 1989. Jeg må få si at helt siden starten, da vi begynte å jobbe med denne saken for flere år siden, merket vi oss at statsråden var imot å ta imot disse vietnameserne. Jeg må også si at siden den gang har det vært vanskelig å få god og eksakt dokumentasjon fra statsråden. Og jeg synes fortsatt det er vanskelig å være helt sikker på alle fakta i denne saken, fordi deler av grunnlaget her er uklart. Men det gjelder å danne seg et helhetsbilde. Folk har på bakgrunn av den informasjonen som er tilgjengelig, dannet seg forskjellige helhetsbilder, og det har ført til at forskjellige folk har kommet til forskjellige konklusjoner. Forut for at vi fremmet forslaget, hadde vi i kommunalkomiteen brukt godt over to år på å innhente informasjon, forhøre oss og sette oss inn i båtflyktningenes situasjon, og gått runder med kommunalministeren og med flyktningorganisasjonene i Norge. Grunnen var at vi så at dette var en helt spesiell sak. Men vi ønsket ikke å gjøre noe forhastet. Vi ønsket å være grundige, slik at vi ikke fattet vedtak for tidlig, og vi ønsket ikke å ødelegge saken ved å fremme den før vi visste at det var et flertall som var for. Jeg mener at det i den anledning er grunn til å stille noen spørsmål. Jeg stusser litt over Arbeiderpartiets standpunkt i denne saken. De begrunner det nå bl.a. med at de går imot en særlov. Men når det gjelder dette med særlov, så er det altså den måten kommunalministeren har anbefalt oss å gjøre det på, hvis vi absolutt vil gjøre det. Jeg – og SV for sin del – har ment at det burde være mulig å ta imot disse som overføringsflyktninger og gi dem opphold på humanitært grunnlag etter den paragrafen. Så det med særlov synes jeg er et rart argument fra Arbeiderpartiets side, for det er faktisk andre måter å ta imot disse flyktningene på, hvis man ønsket det. Men det er flere gode grunner til at vi endte opp med å gå inn for at flyktningene burde få komme til Norge, og det er behov for å gjennomgå noen punkter som gjør denne saken spesiell. Vietnamesiske båtflyktninger ble et fenomen som vi i Norge ble involvert i spesielt, fordi vi hadde mye skipstrafikk og fikk befatning med flyktningene. Det var ofte norske båter som møtte vietnamesiske båtflyktninger i fryktelig dårlige båter. Man regner med at omtrent halvparten av dem som flyktet fra Vietnam, omkom under flukt. Den første gruppen med båtflyktninger kom like etter Vietnamkrigen, og den siste puljen kom da Sovjetunionen brøt sammen, noe som ble feiret hos oss, men som skapte større undertrykkelse i de resterende kommunistregimene. Og det er ingen som setter spørsmålstegn ved at folk flyktet fra Vietnam. Det var jo en tradisjon i Vesten tidligere å ta imot folk som kom fra kommunistland, men den viljen forsvant kjapt etter at Sovjetunionen ble oppløst. Det er, som sagt, anslått at halvparten av båtflyktningene mistet livet, og alle som har sett Hans Petter Molands «The Beautiful Country», får et bitte lite innblikk i hva en flukt i båt i åpent farvann dreier seg om, og hvorfor folk flyktet. Så havnet de på Filippinene. Noen fikk flyktningstatus og kom til Norge, noen av dem, deriblant flere søsken av dem som fikk flyktningstatus og kom til Norge, fikk ikke flyktningstatus. Noen av dem vendte tilbake til Vietnam med repatrieringsprogrammet som senere ble avsluttet, og noen ble igjen. Så hvorfor er denne saken spesiell, og hvorfor skal de få komme til Norge? Jo, saken er spesiell fordi flyktningene av Amnesty og andre anses for reelt sett å være statsløse, uten skikkelige rettigheter på Filippinene. Det er en gruppe hvor mange ble skilt fra sine familier under UNHCRs flyktningutvelgelsesprosess, noe som ikke skal skje. Utvelgelsesprosessen har siden fra flere hold blitt kritisert for å være korrupt. Flyktningene har sittet 15 år, noe som tilsier at statusen deres bør avklares endelig, og UNHCR har uttalt – jeg vil tippe bl.a. på grunn av hele prosessen som har vært forut – at det vil være «en sterk humanitær gest» å ta imot dem. UNHCR vil selvfølgelig aldri prioritere folk som ikke har flyktningstatus, framfor folk som har det, og det er 20 millioner andre mennesker som har det. Likevel sier de at det vil være «en sterk humanitær gest», og det gir oss rom for å tolke det dit hen at dette vil bli imøtesett med blide øyne. Det er også flere andre land som enten er i gang med å vurdere å ta imot disse flyktningene, eller som tar imot dem. Flyktningene vil få et bedre liv, familiene deres i Norge slipper å bekymre seg for søsken og andre familiemedlemmer. Og på denne måten setter vi et punktum for Vietnamkrigen og for en del av dem som ble rammet av den. Derfor fatter vi i Stortinget i dag et klokt vedtak.

Parti: Sosialistisk Venstreparti
Dato: 2004-12-15

Jeg får først starte med å si at denne saken faktisk ikke dreier seg om å tilbakeføre noe som helst. Denne saken dreier seg om at man først tar 5,5 milliarder fra alle kommunene, så gir man dem tilbake til 80 kommuner – og det er til de 80 kommunene som har det mest solide næringslivet fra før. Så dette begrepet, at det er en «tilbakeføring» av selskapsskatten, er uriktig, og det er behov for å få det vekk. For SV er det viktig når vi skal se på inntektssystemet for kommunesektoren, som finansierer noen av de aller viktigste velferdstjenestene som vi har i landet, å se på det som en helhet. For dette dreier seg både om inntektsutjamning og om utgiftsutjamning. Det har vært foretatt forholdsvis store endringer de siste årene. Det har endret inntektsgrunnlaget for mange kommuner – noen har tapt, og noen har vunnet, slik er det jo bestandig. Da er det litt underlig å høre representanten Sandberg fra Fremskrittspartiet, som er forundret over at det ikke går an å gjøre store grep uten at det får konsekvenser. Ja, det minner meg om en del forslag jeg har sett i kommunestyret jeg har sittet i, der man sier: Vær så snill og spar 10 mill. kr, men la det ikke gå ut over noen. Det er klart at hvis man skal foreta store grep, får det store konsekvenser. Når man f.eks. tar 5,5 milliarder fra alle kommunene og så gir dem til 80, virker det voldsomt inn på kommuneøkonomien. SV er meget kritisk til dette forslaget. Det er god høyrepolitikk, sjølsagt, at den som tjener mye, skal beholde mer sjøl. Det er slik sett ikke noe overraskende i det. Men påstanden om at kommuner som har en svak næringspolitikk fra før, skal få det bedre ved å få et kutt på flere millioner, er litt vanskelig for meg, og for SV, å forstå. Når vi i tillegg hører Høyre-representanten Hogsnes si at i det øyeblikket selskapsskatten forsvant i Tønsberg kommune, sluttet de å tenke på næringsutvikling, synes jeg sier mer om Høyre enn om kommunesektoren generelt. For det må være slik at når man driver en kommune, må man være interessert i noe mer enn bare i det som gjør at det singler flere kroner ned i lommene. At man da øyeblikkelig blir lite opptatt av næringspolitikk, synes jeg er komplett uforståelig. Det er i hvert fall ikke SVs politikk. Det å ha både bosetting, næringsliv og arbeidsplasser i en kommune er et gode. De lokalpolitikere som ikke skjønner det, regner jeg med får beskjed om det fra velgerne sine. Inntektssystemet for kommunesektoren har blitt forandret de siste årene – det har blitt mer sårbart og mer ustabilt. Denne endringen gjør det enda mer ustabilt. Det er fordi skatteandelen nå er økt – det gjør jo inntektene i kommunesektoren mer ustabile for konjunkturene, og det gir dem mye mer usikkerhet i forhold til større skatteletter. Hvis man blir mer avhengig av selskapsskatt, har også representanter fra Regjeringen og Fremskrittspartiet sagt at det gir en større usikkerhet. De anslagene som har vært gjort på skatteinntektene de siste årene, er forholdsvis langt unna innertier. Så her er det stor usikkerhet. SV har signalisert at vi er for en mer rettferdig inntektsutjamning enn det vi har i dag. Det er jo en realitet at noen kommuner har svært store inntekter, og man kan foreta ulike sammenligninger mellom kommuner som viser at dette gir urimelig store utslag. Vi har sagt at vi ønsker en tilnærming til et mer symmetrisk inntektsutjamningssystem. Men den pakken som Regjeringen har lagt fram nå, er det umulig for oss å kjøpe. Det er også umulig for oss å gjøre slike store endringer uten at man ser på helheten. Nå er det nedsatt et utvalg som skal se på inntektssystemet. Dette utvalgets mandat sier meg at SV kanskje ikke har så mye å hente, men det er i hvert fall et utvalg som har ansvaret for å se på helheten. Her ønsker SV en skarpere og mer rettferdig utjamning av utgiftene og en skarpere og mer rettferdig utjamning av inntektene. Vi mener at kommunene skal ha mer lik mulighet til å gi sine innbyggere god velferd – og være gode bo- og næringslivskommuner. Men vi ønsker altså å se dette i en helhet. Jeg må også gjenta det SV har skrevet i mange innstillinger: Vi mener og tror at det er vanskelig å få et inntektssystem som er like godt for alle kommuner, kanskje spesielt for hovedstaden. Vi tror det trengs et eget hovedstadstilskudd for å ivareta de oppgavene Oslo har.